В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000026 за апеляційною скаргою прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Шлях Баштанського (Снігурівського) району Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду стосовно ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10.03.2021р. виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеним вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10.03.2021 року більш суворим, призначеним цим вироком, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

У відповідності до вимог ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. У відповідності до ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Вирок стосовно ОСОБА_9 не оскаржується.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави 653,80 грн. (шістсот п`ятдесят три грн. 80 коп.) витрати на залучення експерта. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави 653,80 грн. (шістсот п`ятдесят три грн. 80 коп.) витрати на залучення експерта.

Вирішено питання щодо речового доказу.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильності кваліфікації його дій, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_6 покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що ОСОБА_6 був засуджений вирком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10.03.2021р. за ч.1 ст.125 КК України до 120 годин громадських робіт, тобто до покарання, що належить відбувати реально. Водночас, застосувавши положення ч.4 ст.70 КК України та звільнивши на підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання, у тому числі і за попереднім вироком, суд фактично переглянув вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10.03.2021р., чим допустив неправильне застосування кримінального закону, а саме ч.4 ст.70 КК України, оскільки, за умови звільнення засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання за нові злочини, попередній вирок стосовно ОСОБА_6 слід виконувати самостійно.

Зауважує, що суд застосувавши принцип поглинення призначеного покарання, змінивши попередній вирок у частині відбування покарання, допустив як неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, так й істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 19 січня 2021 року у період часу з 17:00 години до 20:00 години, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , в с. Новий Шлях Баштанського (Снігурівського) району Миколаївської області, вступили у злочинну змову з метою викрадення майна, належного ОСОБА_10 . Невідкладно реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_9 , через хвіртку у воротах зайшли на територію домоволодіння ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Продовжуючи свої злочинні дії, шляхом зриву скоби з навісним замком з вхідних дверей, проникли до приміщення веранди будинку, пройшли до коридору, після чого шляхом вибиття дверей плечима проникли до приміщення зали будинку, звідки таємно (а ОСОБА_9 -повторно) викрали алюмінієву драбину, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 2475 грн. Викрадене майно привласнили та розпорядились на власний розсуд.

Дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) (у ОСОБА_9 вчинена повторно), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у житло.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку вимог апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджені зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винуватість у вчинені інкримінуємого кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України, є вірною і прокурором не оспорюється.

Цим же вироком за ч.3 ст.185 КК України, засуджено ОСОБА_9 , стосовно якого апеляційна скарга не подавалась, а тому апеляційний суд відносно ОСОБА_9 вирок не переглядає.

Перевіривши у відповідності до вимог ст. 404 КПК України законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, в частині призначення покарання ОСОБА_6 , апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги прокурора, врахувавши наступне.

Згідно положень ч. 4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті.

Відповідно до абз. 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа, яку за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням, до постановлення вироку в першій справі вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 був засуджений вирком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10.03.2021р. за ч.1 ст.125 КК України до 120 годин громадських робіт, тобто до покарання, що належить відбувати реально.

Однак, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання, застосувавши положення ч.4 ст. 70 КК України та звільнивши на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання, у томі числі і за попереднім вироком, фактично переглянув вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10.03.2021р., оскільки, за умови звільнення засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання за нові злочини, попередній вирок стосовно ОСОБА_6 слід виконувати самостійно.

Застосувавши принцип поглинення призначеного покарання, змінивши попередній вирок у частині відбування покарання, суд першої інстанції допустив як неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, так й істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду в частині призначення покарання стосовно ОСОБА_6 , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 412, 420, 421, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2021 року в частині призначеного покарання ОСОБА_6 скасувати, постановити в цій частині новий вирок.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Відповідно до положень ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10.03.2021р., яким ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді 120 годин громадських робіт виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді