Справа № 730/374/21
Провадження № 1-кп/740/331/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники справи:

- прокурор Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_5 ,
- потерпілий ОСОБА_6 ,
- обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

- захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Оленівка Фастівського району Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей (зі слів), раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , - у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Велика Снітинка Фастівського району Київської області, громадянина України, без освіти, розлученого, маючого на утриманні дитину 2008 року народження, непрацюючого, без реєстрації місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , - у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у с. Велика Снітинка Фастівського району Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , - у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,

установив:

У підготовчому судовому засіданні прокурор подав до суду письмові клопотання про продовження обвинуваченим запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1, 3 ч. 1 цієї статті стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 та п. 1, 3, 5 ч. 1 цієї статті стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Клопотання прокурора стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтоване тим, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна; після вчинення злочину намагався ухилитися від відповідальності шляхом зникнення з місця вчинення злочину, а також може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки їхнє місцезнаходження йому достеменно відоме, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене може схиляти їх до надання неправдивих свідчень.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 стосовно вказаного клопотання висловився на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_10 заперечив проти вказаного клопотання, пославшись на його необґрунтованість та недоведеність, просив відмовити.
Клопотання прокурора стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 обґрунтоване тим, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна; після вчинення злочину намагався ухилитися від відповідальності шляхом зникнення з місця вчинення злочину, а також може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки їхнє місцезнаходження йому достеменно відоме, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, може схиляти їх до надання неправдивих свідчень, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин у період іспитового строку.
Обвинувачений ОСОБА_8 стосовно вказаного клопотання висловився на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_11 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, пославшись на його необґрунтованість, вказавши, що ризики нічим не підтверджені, а клопотання ґрунтується на припущеннях.
Клопотання прокурора стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 обґрунтоване тим, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна; після вчинення злочину намагався ухилитися від відповідальності шляхом зникнення з місця вчинення злочину, а також може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки їхнє місцезнаходження йому достеменно відоме, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, може схиляти їх до надання неправдивих свідчень, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин.
Обвинувачений ОСОБА_9 стосовно вказаного клопотання висловився на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_12 просила відмовити в задоволенні клопотання, пославшись на недоведеність існування ризиків, що клопотання подане формально, без жодних доказів на підтвердження вказаних у клопотанні обставин. Зазначила, що її підзахисний вважається несудимим і має доходи, досудове розслідування завершено.
Заслухавши учасників справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), його поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні в підготовчому судовому засіданні питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд ураховує, крім іншого, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винними у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, відомості про особи обвинувачених.
Не вирішуючи питання на цьому етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинувачених винуватими чи невинуватими у вчиненні злочину, суд вважає, що вказані вище обставини, а також суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дають підстави для висновку, що з боку обвинувачених існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду; вплив на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Указані положення як національного, так і міжнародного законодавства враховані судом при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, ураховуючи обставини, наведені у ст. 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час розгляду клопотання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, - клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів необхідно задовольнити.

Перебування обвинувачених на волі на цьому етапі створює реальну небезпеку для потерпілого, свідків і може перешкодити досягненню завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 2, 7, 26, 176, 178, 183, 194, 314 - 317, 331, 371, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 27 серпня 2021 року включно.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 27 серпня 2021 року включно.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 27 серпня 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.
Повну ухвалу складено і підписано 01 липня 2021 року.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_2