Справа № 276/895/21
Провадження по справі 1-кс/276/141/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання слідчого СВ відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000075 від 26.05.2021 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Володарськ-Волинський, Володарсько-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286-1 та ч.1 ст. 135 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ :
28.05.2021 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 26 травня 2021 року близько 18 год. 20 хв. водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «PEUGEOT-207» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався ним по вул. Самоцвітній в напрямку вул. Шкільної, що в смт. Хорошів Хорошівського району Житомирської області. Поблизу будинку № 13 по вул. Самоцвітної в смт. Хорошів Житомирської області, водій ОСОБА_5 , в силу свого алкогольного сп`яніння, проявив небезпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 1.7, 2.3 «б», 2.3 «д», 2.9 «а», 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху, своєчасно не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеку іншим учасникам, змінив напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу та рухаючись передньою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , який перебував на зустрічній смузі руху проїзної частини. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та був доставлений до реанімаційного відділення КНП «Хорошівська ЦРЛ».

Крім того, одразу після наїзду на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , водій ОСОБА_5 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги малолітньому потерпілому ОСОБА_7 , не викликав швидку медичну допомогу, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне, зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли ОСОБА_5 сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілому допомогу.
27.05.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується долученими до клопотання доказами.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити, з підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив обґрунтованість підозри відносно нього за ч. 2 ст. 286-1 КК України та ч. 1 ст. 135 КК України, вину визнав, зазначивши, що дійсно він 26.05.2021 близько 18:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «PEUGEOT-207» та рухався ним по вул. Самоцвітній в смт. Хорошів Хорошівського району Житомирської області. Під час керування автомобілем відволікся, не відчув ніякого удару та не бачив чи когось збив, їхав в бік гаражів з однаковою швидкістю. Коли загнав машину в гараж помітив, що ліва фара пошкоджена, зрозумів, що він зачепив під час руху автомобіля дитину, після чого відразу, не закриваючи гараж, пішов на місце події, де вже були працівники поліції та швидка медична допомога. ОСОБА_5 повідомив, що подія сталась через нього. В судовому засіданні просив не застосовувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 вину визнає, жодним чином не буде ухилятись від слідства та суду, або впливати на свідків, а тому ризики, вказані в клопотанні, не підтверджені прокурором. Зазначив, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має двох малолітніх дітей, постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання, з 09.03.2021 року йому встановлено 3 групу інвалідності. Крім того, 27.05.2021 дружина підозрюваного ОСОБА_8 дала на лікування дитини ОСОБА_7 30 тисяч гривень. Враховуючи вказане, просив відмовити у задоволенні клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

В судовому засіданні допитано як свідка дружину підозрюваного ОСОБА_8 , яка показала, що ОСОБА_5 спокійний, неагресивний, алкоголезалежний, але на реабілітації. Після події, ОСОБА_5 цікавився станом здоров`я малолітнього ОСОБА_7 . Вона зустрічалась з батьками малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , дала їм на лікування сина 30000,00 грн, повідомила, що дитині зроблено операцію, але він перебуває без свідомості.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частинами 2 та 4 ст. 194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог ст.194 КПК України слідчий суддя враховує наступні обставини.

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа, можливо, вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (рішення «N.C. проти Італії» від 11 січня 2001, §45).

Під час розгляду клопотання прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України. Підозра підтверджується не лише визнанням вини ОСОБА_5 , але й сукупністю доказів: протоколом огляду місця події (місця вчинення кримінального правопорушення) від 26.05.2021; протоколом затримання ОСОБА_5 за підозрою у вчинення злочину від 26.05.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.05.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27.05.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.05.2021; протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 27.05.2021; протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 27.05.2021; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_14 від 27.05.2021.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

У поданому клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливістю переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, зокрема в пункті 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років (ч. 2 ст. 286-1 КК України), може вдатися до відповідних дій.

Крім того, наявність вказаного ризику підтверджується й тим, що ОСОБА_5 після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди зник, не надавши будь якої медичної допомоги малолітньому потерпілому, який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження через малолітство та міг надати допомогу, чим поставив останнього в небезпечний для життя стан.

Слідчий суддя вважає суперечливими та критично оцінює покази підозрюваного про те, що він під час керування автомобілем не відчув ніякого удару та не бачив чи когось збив, їхав в бік гаражів з однаковою швидкістю, а коли зрозумів, що зачепив під час руху автомобіля дитину, відразу, не закриваючи гараж, пішов на місце події.

Так, згідно письмових показів свідка ОСОБА_12 від 27.05.2021, автомобіль, яким керував підозрюваний їхав швидко, а після того, як збив ОСОБА_15 почав їхати ще швидше.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 27.05.2021, біля гаражів він просив ОСОБА_5 , щоб підійшов до місця події, однак останній повідомив, що нікого не збивав, при цьому вказав, що дитина сама вибігла на дорогу.

Згідно з протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 27.05.2021, свідок підтвердив, що під час ДТП було чути звук удару. Коли прослідкував до гаражів, куди поїхав автомобіль марки «Пежо - 207», то побачив, як чоловік хотів закрити гараж, в якому знаходився даний транспортний засіб. У ході розмови з цим чоловіком, останній повідомив що нікого не збивав.

Обґрунтованими є доводи прокурора про наявність ризику того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом психічного тиску, умовляння, переконання, або іншим чином з метою зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні. Так, свідки у даному кримінальному провадженні є місцевими жителями та проживають неподалік від місця проживання підозрюваного, у зв`язку чим останній матиме реальну можливість незаконно впливати на них будь яким способом.

Вирішуючи питання про підтвердження зазначених ризиків, слідчий суддя також враховує початкову стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000075, розпочатого лише 26.05.2021, суть та характер кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 Кримінального кодексу України, особу підозрюваного та обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Щодо можливості застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, сукупність відомостей про підозрюваного, який за місцем проживання характеризується позитивно, працюючий, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, раніше не судимий, має вищу освіту.

Водночас, слідчий суддя також враховує, що незважаючи на позитивну характеристику ОСОБА_5 за місцем проживання та наявність міцних соціальних зв`язків, останній зловживає алкогольними напоями (зі слів свідка дружини підозрюваного ОСОБА_8 ), крім того 06.12.2018 року був притягнений Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП (за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння) з накладенням адміністративного стягнення у виді 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вказане підтверджується інформацією Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області, наданою 28.05.2021 за №276/1393/18/5977/2021 на запит слідчого СВ відділення поліції №4 Житомирського РУ ГУНП в Житомирській області. Відтак, належних висновків не зробив та продовжив протиправну діяльність.

В судовому засіданні підозрюваний пояснив, що на даний час право на керування транспортними засобами не відновив, користується автомобілем лише в крайніх випадках, зокрема, 26.05.2021 року йому необхідно було забрати з навчального закладу своїх двох малолітніх дітей та завезти їх додому. Однак, слідчий суддя зважає на те, що ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно довідки лікаря від 26.05.2021 3,06 проміле), керував автомобілем, що свідчить про порушення ним відповідних Правил дорожнього руху, а також про його безвідповідальне відношення як до безпеки своїх дітей так і до інших осіб, яким він завдав та міг завдати шкоди, керуючи транспортним засобом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж у вигляді тримання під вартою, буде суперечити суспільному інтересу, який полягає в захисті та охороні найвищої соціальної цінності права на життя та здоров`я людини. Інший запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому, незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання підозрюваного ОСОБА_5 на те, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою негативно вплине на стан його здоров`я, оскільки йому з 09.03.2021 року встановлено третю групу інвалідності, слідчий суддя не бере до уваги, оскільки згідно довідки до акту огляду МСЕК Серії 12ААВ №288789, ОСОБА_5 протипоказана лише важка фізична праця та тривала ходьба. Відтак підозрюваний не потребує стороннього догляду, а обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не передбачає залучення осіб, відносно яких він застосований, до робіт з використанням важкої праці. Більш того, як з`ясовано в ході судового засідання та підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_5 , останній офіційно працевлаштований працює техніком ВТГ в АТ «Житомиробленерго», що свідчить про його працездатність.

Водночас, відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , мав наслідком заподіяння малолітньому потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжких тілесних ушкоджень, з часу ДТП дитина перебуває без свідомості, про що повідомлено свідком в судовому засіданні, слідчий суддя, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

Крім того, в клопотанні про обрання запобіжного заходу, як і в судовому засіданні, слідчим та прокурором обґрунтовано необхідність встановлення максимального строку дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою для підозрюваного, з огляду на початкову стадію досудового розслідування та необхідність провести ряд слідчих дій та експертиз. Слідчий суддя вважає за можливе визначити строк запобіжного заходу для підозрюваного на 60 діб, починаючи з часу затримання ОСОБА_5 , тобто до 25 липня 2021 року до 20 год. 00 хв.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000075 від 26.05.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286-1 та ч.1 ст. 135 Кримінального кодексу України, про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, а саме до 25 липня 2021 року до 20 год. 00хв., без визначення розміру застави.
Рахувати строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання з 20 год. 00 хв. 26.05.2021року .
Строк дії ухвали встановити до 25 липня 2021 року до 20 год. 00хв.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 01.06.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1