Ухвала
03 червня 2021 року
м. Київ
справа № 148/2235/16-к
провадження № 51-3084ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 січня 2018 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2021 року щодо нього,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення щодо нього.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України.
Однак, усупереч вимог КПК, засуджений звернувся до суду касаційної інстанції

з касаційною скаргою, яку адресував Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність

чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 КПК.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що

є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Однак, в касаційній скарзі засудженого ОСОБА_4 відсутні доводи на обґрунтування незаконності оскаржених судових рішень, з огляду на положення ст. 412 414 КПК.
Зокрема, засуджений в касаційній скарзі наводить твердження, які за своєю суттю

є суперечливими, а саме про залишення апеляційним судом без уваги його клопотань, які були подані у судовому засіданні в усній та письмовій формі, а також про їх відхилення судом. Водночас не конкретизує які саме це були клопотання, яким чином їх відхилення вплинуло на законність та обґрунтованість судових рішень, а також з якими мотивами судових рішень в цій частині та з яких підстав, визначених нормами кримінального та процесуального закону, не погоджується засуджений.
Крім того, указує на допущені, на його переконання, судом апеляційної інстанції порушення, а саме не взяття до уваги рішення Верховного Суду, відхилення заявленого суддям відводу, не з`ясування змісту апеляційних скарг та допит експерта

в режимі відеоконференції без згоди сторони захисту, при цьому не указує, яких саме порушень норм матеріального або процесуального права допустився апеляційний суд

в цій частині з огляду на межі та порядок апеляційного перегляду та з урахуванням приписів статей 404, 405 КПК.
Також, засуджений зазначає про неналежний, на його думку, склад суду на судовому засіданні 25 липня 2020 року, однак такі твердження не обґрунтовує з посиланням на норми КПК та матеріали кримінального провадження.
Водночас, незгода з показаннями експерта не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, оскільки, відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі, серед іншого, зазначаютьсявимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Вимога засудженого про зміну оскаржених судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції не відповідає визначеним ст. 436 КПК повноваженням суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Крім того, ставлячи вимогу про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, засуджений не наводить обґрунтування підстав, передбачених ст. 415 КПК.
Приписи ст. 426 КПК визначають строки звернення з касаційною скаргою, де касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. Натомість, враховуючи що касаційна скарга подається поза межами строку на касаційне оскарження, засуджений не обґрунтовує причин пропуску такого строку, як і не зазначає дати вручення йому копії судового рішення суду апеляційної інстанції в обґрунтування звернення до суду касаційної інстанції у належний строк.
Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк для усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3