Справа № 397/338/21
н/п : 1-кп/397/86/21
В И Р О К
Іменем України

10.06.2021 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене доЄдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 02.03.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України(далі - КК України),
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В:
У 1998 році, точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , не маючи передбаченого законом дозволу, діючи всупереч вимогам наказу МВС України № 622 від 21.08.1998, яким затверджено інструкцію «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної ради України від 17 червня 1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п. 11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, під час розбирання будинку по АДРЕСА_1 (точної адреси досудовим розслідування не встановлено), знайшов пакет в якому виявив боєприпаси в кількості: одинадцять штук калібру 5,45 мм (5,45х39 мм), сто дев`яносто шість штук калібру 5,6 - мм, вісім штук калібру 7,62 - мм (7,62х54 мм R).
Останній, достовірно знаючи про те, що виявлені ним предмети є боєприпасами, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи злочинність своїх дій, зібрав вказані боєприпаси і помістив їх до кишені куртки, в яку був одягнений. Таким чином, ОСОБА_6 вчинив незаконне придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.
Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_6 , придбані ним боєприпаси переніс до житлового будинку по АДРЕСА_1 , де останній проживає та в подальшому зберігав. Таким чином, ОСОБА_6 вчинив незаконне зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.
23.03.2021 о 12:26 год. проведено обшук житлових та нежитлових приміщень домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . У ході проведення обшуку, у приміщенні будинку слідчим, в присутності двох понятих, було виявлено та вилучено 215 патронів, які являються боєприпасами, з них: одинадцять патронів калібру 5,45 мм (5,45х39 мм) проміжними патронами з кулями зі сталевим сердечником, промислового виготовлення, які можуть використовуватися при стрільбі з автоматів системи Калашникова «АК-74», «АКС-74У», кулемету «РПК-74», та ін., сто дев`яносто шість патронів калібру 5,6 - мм є спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалювання (калібру .22LR), промислового виготовлення, які можуть використовуватися для стрільби зі спортивної та мисливської нарізної вогнепальної зброї калібру 5,6 мм (калібру .22LR) (пістолет Марголіна, карабіни ТОЗ-11, ТОЗ-21, ТОЗ-8м, ТОЗ-17-01, ТОЗ-99 та ін.), вісім патронів калібром 7,62-мм (7,62х54 мм R) є гвинтівочними патронами, з яких шість - з кулею зі сталевим сердечником, один - з трасуючою кулею; промислового виготовлення, які можуть використовуватися для стрільби з гвинтівок Мосіна, АВ, АВЛ, БИ-7,62, МЦ-13, СВТ, СВД, АВС та ін., придатні для стрільби, які останній незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та надав показання, з яких слідує, що приблизно в 1998 році під час того, як він розбирав будинок, який розташований неподалік від його домоволодіння, на горищі виявив патрони, які склав до пакету та приніс додому за місцем свого проживання та залишив їх на зберігання. Під час обшуку його домоволодіння працівниками поліції були знайдені в шухляді столу вказані патрони, які в подальшому були вилучені. З того часу коли він знайшов боєприпаси та до моменту їх вилучення працівниками поліції, не використовував їх. У вчинено розкаються та запевняє суд, що більше вчиняти кримінальні правопорушення не буде. Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.
Оскільки, обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю визнає провину, а тому за згодою всіх учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого, досудової доповіді, а також доказів на підтвердження вартості проведеної експертизи та речових доказів у даному кримінальному провадженні, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності відношення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення.
Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акту, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Як особа, ОСОБА_3 , за місцем свого проживання характеризується позитивно, відповідно до характеристики з місця проживання ОСОБА_3 займається веденням особистого селянського господарства, хороший сім`янин, користується авторитетом серед жителів села, його сім`я утримує підсобне господарство (а.м.к.п. 49), раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (а.м.к.п. 47, 48), одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.м.к.п. 55), має дозволи на зберігання та носіння мисливської зброї (а.м.к.п. 50-52, 54).

Також, судом враховується і досудова доповідь на обвинуваченого, згідно з якою, виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення чи обмеження його волі (а.м.к.п. 38-41).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно з ст. 66 КК України, як під час досудового розслідування так і в ході судового розгляду даного кримінального провадження, встановлено та судом визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Суд зауважує, що обвинувачений, якому 47 років, жодного разу не порушував закон (не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності), вилучені у нього патрони зберігались з 1998 року та він їх не використовував, вилучені боєприпаси обвинувачений не приховував від правоохоронних органів (патрони були знайдені в шухляді столу), при цьому жодних негативних наслідків для суспільних чи приватних інтересів окремих осіб, від вчиненого кримінального правопорушення не настало, а тому є підстави визнати такими, які пом`якшують покарання обвинуваченому, з-поміж зазначених вище обставин, також те, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також відсутність тяжких наслідків від вчиненого ним кримінального правопорушення.

Санкцією ч. 1 ст. 263 КК України визначено, що за дії, які передбачені в диспозиції вказаної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Тобто для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.
Такий висновок зробив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 27.04.2021 (справа № 712/4384/20, провадження №51-548км21).
Враховуючи вищенаведене, наявність трьох обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; притягнення до кримінальної відповідальності вперше; відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення), які на переконання суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, має постійне місце проживання, одружений, займається веденням особистого селянського господарства, користується повагою у жителів села, що вказує на наявність у нього міцних соціальних зв`язків, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, а тому суд доходить до переконливого висновку, що покарання у виді позбавлення волі, навіть на мінімальний строк, визначений санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, буде явно недоцільним і несправедливим. Таким чином, у суду наявні законні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, і є доцільним перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у виді штрафу.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Визначаючи розмір покарання у виді штрафу, суд враховує, що хоча ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким злочином, однак, як уже зазначалось вище, тяжких наслідків від вчиненого не настало, при цьому суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 не працює на даний час, однак займається веденням особистого селянського господарства, тобто має певний дохід, проживає разом з дружиною та сином, а тому з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд уважає, що достатнім для виправлення, перевиховання ОСОБА_3 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим так й іншими особами, буде покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Саме такий вид і розмір покарання в повній мірі буде відповідати меті покарання, яка закріплена у ст. 50 КК України.
Підстави для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_3 на період апеляційного оскарження даного вироку, відсутні.

У даному кримінальному провадженні проведено судову експертизу зброї, вартість якої склала 1961 гривню 40 копійок, а тому дані витрати, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи зброї в сумі 1 961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одну) гривню 40 (сорок) копійок.
Речові докази:
-192 патрони і 23 гільзи, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД № 1 (смт. Олександрівка) ВП № 1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області, знищити.

-флеш-карту типу «Micro-SD» марки «Kingston» об`ємом 16 Gb (додаток до протоколу обшуку від 23.03.2021), залишити у матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2021 року набрало законної сили.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

Копію засвідчено «___»________________2021 року.