Справа № 727/8101/20
Провадження № 1-кп/727/15/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого - судді: ОСОБА_1
за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4
потерпілого: ОСОБА_5
представника потерпілого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000840 від 25.04.2020 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не працюючого, із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_8 у квітні 2020 року вчинив умисний злочин при наступних обставинах:
Так, ОСОБА_8 23.04.2020 року о 19 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «Фольксваген» синього кольору д.н. НОМЕР_1 , їхав вулицею біля будинку №117 по Проспекту Незалежності м.Чернівці, в ході чого вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_5 .

Зупинившись біля під`їзду №5 за вказаною адресою, ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та підійшовши до ОСОБА_5 , діючи з умислом на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій і відповідні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс останньому удари кулаками рук в область голови та обличчя, від чого останній втрачав рівновагу та падав на землю, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців на щічній ділянці зліва, по передньо-боковій поверхні лівого плеча в нижній третині, по передній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, синця з садном по передній поверхні лівого колінного згину та саден в потиличній ділянці зліва по передній поверхні правого колінного згину в кількості двох, які згідно висновку експерта Чернівецького ОБСМЕ №384 від 28.05.2020 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав. Суду пояснив, що 23.04.2020 року перебував на дачі по АДРЕСА_3 , де святкував зі своєю родиною та друзями день народження доньки. Із потерпілим він не знайомий, тілесних ушкоджень йому не завдавав. Цивільний позов не визнав.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 23.04.2020 року біля 19 год. 30 хв. повертався додому. Це було по АДРЕСА_4 . Разом із ним був його знайомий ОСОБА_9 . Вони стояли на дорозі, біля них зупинився автомобіль і водій ОСОБА_8 зробив їм зауваження з приводу того, що вони перешкоджають руху. Потерпілий повідомив водієві, що це пішохідна зона, між ними виникла суперечка. Автомобіль від`їхав декілька метрів, після чого зупинився. ОСОБА_8 вийшов з машини, підійшов до нього і почав наносити йому удари кулаками в голову, від яких він впав.

ОСОБА_9 заступився за нього, після чого обвинувачений наніс йому також декілька ударів. Він встав і хотів захистити товариша, проте ОСОБА_10 знову почав наносити йому удари.

У подальшому, обвинувачений пішов до автомобіля та хотів поїхати з місця події, проте ОСОБА_9 встиг сфотографувати за допомогою мобільного телефону автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що 23.04.2020 року проводжав ОСОБА_5 додому. Ззаду до них під`їхав автомобіль марки «Фольсваген», темно синього кольору, за кермом якого був обвинувачений. Челпан робив їм зауваження та ображав, між ним та потерпілим виникла суперечка. Після цього обвинувачений вийшов з автомобіля і почав бити ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_10 декілька разів вдарив його. Він встиг сфотографувати автомобіль обвинуваченого. Матеріали фотофіксації передав органу досудового розслідування.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що ОСОБА_8 його кум, вони давно знайомі. Йому відомо, що ОСОБА_12 користується автомобілем марки «Фольксваген» синього кольору. 23.04.2020 року у доньки обвинуваченого був день народження, який вони святкували разом на ОСОБА_13 по АДРЕСА_3 . Там, вони вживали горілку та перебували десь з 16 год. 00 в. до 24 год. 00 хв. ОСОБА_8 постійно був разом із ними та не відлучався. У чому був одягнутий обвинувачений та де сидів за столом він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що давно знайомий з обвинуваченим, вони однокласники. Свідок разом із ОСОБА_11 23.04.2020 року пішов до ОСОБА_8 на вул.Благоєва м.Чернівці святкувати день народження його доньки. В період часу з 19 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. обвинувачений був разом із ним та не відлучався. Там, вони вживали горілку та перебували десь до 24 год. 00 хв. У чому був одягнутий обвинувачений та де сидів за столом він не пам`ятає. Підтвердив суду, що ОСОБА_8 користується автомобілем марки «Фольксваген» синього кольору.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, крім показів потерпілого та свідка ОСОБА_9 , підтверджується письмовими доказами, дослідженими та проаналізованими судом, а саме:

-Витягом з кримінального провадження №0000840 від 25.04.2020 року, з якого вбачаєься, що ОСОБА_5 повідомив про те, що 23.04.2020 року біля 19 год. 30 хв. ОСОБА_8 по АДРЕСА_4 , біля під`їзду №5 наніс йому удари кулаками в область голови та обличчя, від яких він втрачав рівновагу та падав на землю (а.п.124-125);

-Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 24.04.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_5 повідомив про те, що невстановлена особа чоловічої статі 23.04.2020 року біля 19 год. 00 хв. по АДРЕСА_4 нанесла йому тілесні ушкодження (а.п.126);

-Актом судово-медичного обстеження №320 від 24.04.2020 року, згідно якого при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці в щічній ділянці зліва, по передньо-боковій поверхні лівого плеча в нижній третині, по передній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, синця з садном по передній поверхні лівого колінного згину та садна в потиличній ділянці зліва, по передній поверхні правого колінного згину в кількості двох (а.п.128);

-Матеріалами фото фіксації з місця вчинення кримінального правопорушення, на якому зображений транспортний засіб марки «Фольксваген» синього кольору д.н. НОМЕР_1 , що надані органу досудового розслідування свідком ОСОБА_9 (а.п.129);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.05.2020 року та відеозаписом до нього, проведеним за участю потерпілого ОСОБА_5 . У ході проведення слідчого експерименту потерпілий відтворив події вечора 23.04.2020 року та показав місце, де було вчинено кримінальне правопорушення АДРЕСА_4 . Зокрема, потерпілий відтворив обставини, за яких обвинувачений наніс йому удари кулаками в область голови (а.п.130-135);

-Висновком експерта №384 від 28.05.2020 року, відповідно до якого при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці в щічній ділянці зліва, по передньо-боковій поверхні лівого плеча в нижній третині, по передній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, синця з садном по передній поверхні лівого колінного згину та садна в потиличній ділянці зліва, по передній поверхні правого колінного згину в кількості двох. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, по строку та обставинам можуть відповідати вказаному у фабулі постанови, а саме 23.04.2020 року, і відносяться до легких тілесних ушкоджень. (а.п.138-140);

-Заявою ОСОБА_5 від 16.07.2020 року, в якій останній просить долучити до матеріалів кримінального провадження диск з відеозаписом, на якому зафіксовано особу, яка 23.04.2020 року нанесла йому тілесні ушкодження (а.п.141);

-Протоколом огляду предметів від 16.07.2020, у ході проведеня якого було переглянуто відеозапис, на наданому потерпілим диску. Згідно переглянутого судом відеозапису зафіксовано розмову обвинуваченого з потерпілим, під час якої ОСОБА_5 повідомляє ОСОБА_8 про порушення відносно нього кримінального провадження (а.п.142-143);

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2020 року, згідно якого ОСОБА_5 впізнав особу зображену на фото №3( ОСОБА_8 ) як особу, яка 23.04.2020 року заподіяла йому тілесні ушкодження (а.п.145-147);

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2020 року, згідно якого ОСОБА_9 впізнав особу зображену на фото №4( ОСОБА_8 ) як особу, яка 23.04.2020 року заподіяла ОСОБА_5 тілесні ушкодження (а.п.148-150);

-Ухвалою суду від 17.02.2021 року, якою було зобов`язано ПрАТ «ВФ Україна» надати тимчасовий доступ до документів, а саме до інформації у письмовому та електронному вигляді про зєднання абонентських номерів (а.п.174-177);
-Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.03.2021 року, відповідно до якого у ПрАТ «ВФ Україна» на підставі ухвали суду від 17.02.2021 року було вилучено цифровий носій CD-R диск «Alerus», 700 мб, з інформацією про з`єднання абонентських номерів із текстом 6Д-21-01954/кі від 22.02.2021 року(а.п.192-198). Відповідно до наявної інформації абонентський номер № НОМЕР_2 , яким користується обвинувачений ОСОБА_8 , 23.04.2020 року приблизно о 19 год. 30 хв. перебував у м.Чернівці по Проспекту Незалежності.

-Абонентський номер № НОМЕР_3 , яким користується свідок ОСОБА_11 , 23.03.2020 року приблизно о 19 год. 32 хв. перебував у м.Чернівці по Проспекту Незалежності .

-Абонентський номер № НОМЕР_4 , яким користується потерпілий ОСОБА_5 , 23.04.2020 року приблизно о 19 год. 59 хв. перебував у м.Чернівці по Проспекту Незалежності.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він умисно наніс легкі тілесні ушкодження.

Суд критично оцінює позицію обвинуваченого щодо невизнання винуватості, оскільки його винуватість у злочині доведена і сумніву не викликає. Таку позицію обвинуваченого і його захисника, суд вважає способом, обраним ним для свого захисту з метою уникнути відповідальності за вчинений кримінальний проступок.
Аналізуючи досліджені судом докази, що надані сторонами обвинувачення та захисту, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого та захисника про те, що його слід виправдати у пред`явленому обвинуваченні.

Так, статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Не може бути визнано доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім як у випадках, передбачених зазначеним Кодексом.
На виконання вказаних вимог Закону, судом було досліджено інформацію, надану ПрАТ «ВФ Україна» на підставі ухвали суду від 17.02.2021 року, відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 15.03.2021 року.

Згідно вказаної інформації судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 на момент вчинення правопорушення перебував по Проспекту Незалежності м.Чернівці, чим спростовуються покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 про їх спільне разом із обвинуваченим перебування 23.04.2020 року в момент вчинення кримінального правопорушення по АДРЕСА_3 .

Натомість показання потерпілого узгоджуються із даними, що містяться у протоколах слідчих експериментів за участю потерпілого та свідка ОСОБА_9 , які детально відтворили механізм та обставини, за яких обвинувачений завдавав ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Ставити ці показання під сумнів, підстав немає. Окрім того, судом не встановлено, а стороною захисту не представлено доказів, які б підтверджували отримання потерпілими тілесних ушкоджень при інших обставинах чи за участі інших осіб.
При цьому, агресивна поведінка ОСОБА_8 , який особисто розпочинав конфлікт з потерпілим, цілеспрямований характер його дій та локалізація завданих ним тілесних ушкоджень потерпілому безсумнівно свідчать, що умислом обвинуваченого охоплювалося саме спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.
Аргументи сторони захисту про те, що обвинувачений за станом здоров`я не міг завдати потерпілому тілесних ушкоджень суд відхиляє та критично оцінює надану суду довідку травматолога від 01.02.2021 року, якою встановлено діагноз: підшкірний розрив великого грудного м`яза.
Так, оригінал вказаної довідку суду для огляду надано не було, окрім того на довідці відсутня печатка та прізвище лікаря, який її видав.
Покази обвинуваченого про те, що номер мобільного телефону № НОМЕР_2 належить не йому, а його дружині і саме вона могла бути біля місця вчинення кримінального правопорушення, суд вважає неправдивими, оскільки ОСОБА_8 особисто повідомляв вказаний номер телефону органу досудового розслідування та зазначав про те, що він належить йому.

Суд вважає, що у даному випадку вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований кримінальний проступок був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у зазначеній статті, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
При цьому суд також критично оцінює показання свідків ОСОБА_11 таОСОБА_14 про те, що ОСОБА_8 не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та на момент вчинення правопорушення перебував в іншому місці, оскільки вони його друзі і зацікавлені у вирішенні справи на його користь, ці показання спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами і, на думку суду, є неспроможним з урахуванням гостроти виникнувшого між сторонами конфлікту.
Окрім того, згідно інформації, наданої ПрАТ «ВФ Україна» на підставі ухвали суду від 17.02.2021 року, відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 15.03.2021 року, судом встановлено, що ОСОБА_11 на момент вчинення правопорушення також перебував по Проспекту Незалежності м.Чернівці, що підтверджує неправдивість наданих ним суду показів.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, те, що згідно до ст.12 КК України, правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.

Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого проступку, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та особи винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому в межах санкції статті ч.1 ст.125 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Таку міру суд вважає необхідною та достатньою не тільки для покарання ОСОБА_8 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Щодо заявленого цивільного позову потерпілого у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч.1 ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989 року, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Як вбачається з пред`явленого цивільного позову, потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з вимогами відшкодування дійсної майнової шкоди у розмірі 2275 гривень. Вказані кошти були витрачені ним на придбання ліків, що були необхідні після одержаних ним тілесних ушкоджень, а також на придання окулярів, що були пошкодженні під час завдання ударів ( а.п.24). Факт заподіяння майнової шкоди потерпілій особі у ході судового розгляду повністю підтверджено, а тому суд приходить до висновку, що заявлений цивільний позов в частині відшкодування майнової шкоди обґрунтований та підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд враховує положення Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р., зокрема п. 4, який встановлює, що відповідно до ст.137 ЦПК (1502-06) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. А також п. 9 вказаної Постанови, згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи із наведеного суд вважає, що безумовно потерпілий зазнав певних моральних страждань внаслідок протиправних дій обвинуваченого, які були спричинені в результаті ушкодження його здоров`я, необхідності відновлення усталеного ритму життя. Однак, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди є завищеними та не відповідаєь засадам розумності та справедливості, а також є недоведеними у такому розмірі, а тому приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 1000 гривень, як такий, що не відповідає характеру кримінального правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої сторони.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт .

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнувши з засудженого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди кошти у розмірі 2275 гривень, а також 1000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Речовий доказ DVD-R диск із відеозаписом, добровільно виданий потерпілим, який зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1