Справа № 274/3106/21
Провадження №1-кп/0274/573/21
Ухвала
15.07.2021 року м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
особи, щодо якої застосовуються заходи медичного характеру: ОСОБА_5 ,
законного представника: ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Бердичева, українця,
громадянина України, з середньо-спеціальною освітою,
не працюючого, зареєстрованого та проживаючого
за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,
щодо вчинення суспільно-небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -
Згідно клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 13.04.2021 приблизно о 04 год. 00 хв. спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_6 та братом ОСОБА_7 , знаходились за місцем постійного проживання - у квартирі АДРЕСА_2 . В цей час та місці у ОСОБА_5 , який був в стані неосудності, виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство брата - ОСОБА_7 .
З цією метою, 13.04.2021 року приблизно о 04 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , взявши на кухні кухонний ніж в праву руку, пішов до кімнати квартири, де на дивані лежав його брат ОСОБА_7 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство останнього, ОСОБА_5 підійшов до дивану та утримуючи ніж у правій руці, умисно наніс потерпілому численні удари клинком ножа у місця розташування життєво-важливих органів - в грудну клітку.
У результаті вказаних дій, ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_7 множинні тілесні ушкодження у вигляді: множинних колото-різаних ран кінцівок та грудної клітки, проникаючої рани лівої половини грудної клітки.
Однак, ОСОБА_5 не довів свій злочинний намір до кінця, оскільки під час вказаних подій до кімнати забігла ОСОБА_6 та відтягнула ОСОБА_5 від ОСОБА_7 , таким чином припинила злочинні дії ОСОБА_5 .
Своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_7 , ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст.15, ч. 1 ст.115 КК У країни.
В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити з підстав, зазначених у ньому.
В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що не заперечує щодо задоволення клопотання. Не розуміє, що з ним сталося, вважає дану подію результатом того, що перестав проходити лікування.
Захисник ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, однак просив застосувати у виді госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим наглядом, а не з суворим.
Законний представник ОСОБА_6 , пояснила, що ОСОБА_5 хворіє на психічну хворобу, просила застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим наглядом.
Потерпілий надав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за обставин, викладених у клопотанні, повністю визнається учасниками судового провадження та обставини його вчинення ніким не оспорюються.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно з положеннями ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами цим Кодексом.
Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод і законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.
Зокрема, ст. 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному провадженні є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).
Відповідно до вказаної норми Закону обов`язок доказування обставин покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні. При цьому, у цій статті не ставиться питання про винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння.
Так, на обґрунтування, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, сторона обвинувачення посилається на фактичні дані, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні та містяться в матеріалах справи.
Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 суспільно - небезпечного діяння, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке виразилось у незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 119-2021 від 20.04.2021 року, ОСОБА_5 , 1987 р.н., на даний час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми, безперервного типу перебігу, вираженого апато-дисоціативного дефекту, галюцинаційно-маячного синдрому. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F20.00 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. З приводу даного захворювання має II групу інвалідності. Ступінь наявних змін зі сторони психіки у сфері мислення, емоцій, волі та критики у ОСОБА_5 на даний час настільки виражена, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
ОСОБА_5 на даний час потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, враховуючи активний тип суспільної небезпечності, структуру наявних у нього психічних розладів, порушення критичних здібностей, схильності до дисимуляції психічних розладів, вживання алкогольних напоїв, нерегулярного прийому підтримуючого лікування, відсутності критики до скоєного.
Відповідно до статті 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.
Відповідно до ст. 94 ч. 1 КК України примусові заходи медичного характеру застосовуються залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.
Вимогами ст. 94 ч. 5 КК України визначено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 інкриміноване суспільно небезпечне діяння, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, вчинив перебуваючи в стані неосудності, а тому він не підлягає кримінальній відповідальності, та потребує застосуванню до нього примусових заходів медичного характеру.
Суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 , який вчинив суспільно - небезпечне діяння, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) зі суворим наглядом, виходячи зі змісту ст. 94 ч. 5 КК України та висновків судово-психіатричних експертиз.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази, суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Арешт на майно не накладався.
Керуючись ст. ст.372, 395, 512,513 КПК України, суд -
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) зі суворимим наглядом.
Роз`яснити, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- ніж, чоловічу куртку чорного кольору, марлеві тампони із речовиною бурого кольору, простирадло просочене речовиною бурого кольру, кофту чорного кольору та штани, що зберігаються в камері зберігання речових доказів ГУ НП в Житомирській області- знищити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1