КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/3764/19. Провадження №11-кп/824/2036/2021. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
Іменем України

6 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2021 року,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні № 0000260 від 12.01.2019 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Азербайджан, який народився в м. Вітебськ Республіки Білорусь, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України,

продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує два місяці, тобто до 11 квітня 2021 року включно в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень та у даному кримінальному провадженні з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, більш м`яких запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , вважаючи дану ухвалу необґрунтованою та незаконною, подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2021 року про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено судом першої інстанції з порушенням норм кримінального процесуального права, а саме за відсутності відповідного клопотання прокурора.

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі прокурора, обвинуваченого та захисника, оскільки відсутні клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту ухвали місцевого суду та основних доводів апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали контрольного провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів керується наступним.

Мотиви Суду

Як вбачається з матеріалів справи, які надійшли на адресу апеляційного суду, в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000260 від 12.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України.

11.02.2021 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 11.04.2021 року включно.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких такий захід можливий та виправданий.

За результатами апеляційного перегляду ухвали судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суддею належно дотримані.

Під час розгляду питання щодо продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції, не вирішуючи наперед питання щодо винуватості обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, дійшов висновку, що ризики, які були наявні при застосуванні запобіжного заходу не зменшилися, відтак наявні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з метою забезпечення належної процесуальної поведінки.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду.

Зокрема, судом першої інстанції були враховані обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, вік та стан обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків та його майновий стан, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, одне з яких є особливо тяжким, у вчиненні яких він обвинувачується, а тому підстав вважати запобіжний захід занадто суворим немає.

Так, колегія суддів, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та вирішення питання доведеності його винуватості, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акта пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетним до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

З огляду на наявність встановлених ризиків, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи забезпечать його належну процесуальну поведінку у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Доводи адвоката про те, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено за відсутності відповідного клопотання прокурора є безпідставними, оскільки згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. Також, з наявної у матеріалах контрольного провадження інформації, а саме журналу судового засідання від 11.02.2021 року /а. с. 140/, прокурор ОСОБА_10 вважав за доцільне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому.

За таких обставин, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419, 4221 ч. 4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує два місяці, тобто до 11 квітня 2021 року включно в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_11 р о л ь