Справа №583/4343/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/110/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

представників власника майна адвокатів ОСОБА_7 , і ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003206,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2020 року клопотання начальника 2-го відділення СВ Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області капітана поліції ОСОБА_9 про арешт майна задоволено.

Накладено арешт на майно, а саме, на:

- 6 прозорих пакетів з речовиною рослинного походження зеленого кольору;

- 1 прозорий пакетик з порошкоподібною речовиною білого кольору;

- картонний коробок з ізолентою в кількості 19 штук;

- 9 прозорих пакетиків з пігулками різного кольору у кількості 27 штук;

- 3 прозорі пакунки з кристалічною речовиною;

- коробок з накладною, в середині якого знаходяться зіп пакети;

- 3 прозорі пакетика з пігулками у кількості 14 штук;

- трубку, обмотану ізолентою;

- 6 прозорих пакетів з магнітами;

- термострічку;

- фен з написом «Ноt Air Ciun»;

- 2 телескопічних магнітних ліхтаря;

- 3 пакетика з пігулками;

- іграшковий овал жовтого кольору, в середині якого знаходиться наперсток із залишками речовини чорного кольору;

- сумку з ноутбуком «Acer A315-34-COJQ» серійний номер NXHE3EU004021089E42N00;

- мобільний телефон «Redmi 9» з сім картою № НОМЕР_1 , ІМЕI1: НОМЕР_2 , ІМЕI2: НОМЕР_3 ;

- 2 банківські картки «Монобанк» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ;

- прозорий пакет з кристалічною речовиною білого кольору;

- упаковки від сім-карт з номерами телефонів № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ;

- два папірця з написами;

- банківську карту «Укргазбанк» № НОМЕР_10 ;

- упаковки з сім-карт «Lifecell» НОМЕР_11 , «Super Sim» НОМЕР_12 , «Lifecell» НОМЕР_13 , « ОСОБА_10 » НОМЕР_14 , «Київстар» НОМЕР_15 ;

- банківську карту «Укргазбанк» № НОМЕР_16 ;

- коробку з мобільного телефону з позначенням ІМЕІ: НОМЕР_17 ;

- коробку з мобільним телефоном «Huawei P40 Pro+» ІМЕІ: НОМЕР_18 ;

- електронні ваги «Digital Sса1е»;

- ваги сріблястого кольору та ложку із нашаруванням речовини білого кольору;

- планшет «Asus Р027»;

- планшет «Asus МЕ302КL»;

- упаковку з компакт-дисками із нашаруванням речовини білого кольору;

- сумку чорного кольору, в середині якої знаходяться електронні ваги та ложка з нашаруванням речовини білого кольору;

- коробку «Нова Пошта» з ТТН;

- грошові кошти в сумі 1000 доларів США (10 купюр по 100 доларів США);

- грошові кошти в сумі 55500 грн. (купюрами 7 - по 1000 грн, 43 - по 500 грн, 135 - по 200

грн.,

які були вилучені 24 грудня 2020 року в ході проведення обшуку.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, представником власника майна ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.2020 року в частині арешту на:

- сумку з ноутбуком «Acer A315-34-COJQ» серійний номер NXHE3EU004021089E42N00;

- мобільний телефон «Redmi 9» з сім картою № НОМЕР_1 , ІМЕI1: НОМЕР_2 , ІМЕI2: НОМЕР_3 ;

- 2 банківські картки «Монобанк» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ;

- упаковки від сім-карт з номерами телефонів НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ;

- упаковки з сім-карт «Lifecell» НОМЕР_11 , «Super Sim» НОМЕР_12 , «Lifecell» НОМЕР_13 , « ОСОБА_10 » НОМЕР_14 , «Київстар» НОМЕР_15 ;

- банківську карту «Укргазбанк» № НОМЕР_16 ;

- коробку з мобільного телефону з позначенням ІМЕІ: НОМЕР_17 ;

- коробку з мобільним телефоном «Huawei P40 Pro+» ІМЕІ: НОМЕР_18 ;

- електронні ваги «Digital Sса1е»;

- ваги сріблястого кольору та ложку із нашаруванням речовини білого кольору;

- планшет «Asus Р027»;

- планшет «Asus МЕ302КL»;

- сумку чорного кольору, в середині якої знаходяться електронні ваги та ложка з нашаруванням речовини білого кольору;

- грошові кошти в сумі 1000 доларів США (10 купюр по 100 доларів США);

- грошові кошти в сумі 55500 грн. (купюрами 7 - по 1000 грн, 43 - по 500 грн, 135 - по 200

Майно, тимчасово вилучене під час обшуку 24 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_11 апелянт просить негайно повернути ОСОБА_11 або його представнику.

На переконання представника власника майна, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.

При цьому, апелянт адвокат ОСОБА_7 зазначає, що власником квартири, де проводився обшук є ОСОБА_11 . Ухвалою Охтирського міськрайонного суд Сумської області від 14.12.2020 року надано дозвіл на обшук вказаної квартири та відшукування і вилучення виключно наркотичних речовин та чеків відправлення наркотичних речовин через ТОВ Нова пошта.

Таким чином, на думку апелянта, слідчим суддею не було надано дозволу на вилучення комп`ютерної техніки та грошей, що свідчить про вихід за межі наданих повноважень при проведенні обшуку слідчим органом. Застосування арешту щодо ноутбуку, планшетів та телефонів, які є засобами індивідуального зв`язку та носіями персональних даних та перебувають у власності ОСОБА_11 суперечить вимогам ст. 170 КПК України. Власником на підтвердження його права власності на ноутбук та мобільний телефон було надано копії квитанцій про їх придбання.

Представник власника майна вказує, що власник квартири ОСОБА_11 надав добровільну усну згоду на відкриття дверей в квартиру, однак співробітники правоохоронних органів зламали двері та самостійно проникли до житла, чим завдали шкоди майну ОСОБА_11 . В той же час ОСОБА_11 , в порядку ст.ст. 276-279 КПК України, взагалі не був повідомлений про підозру, тобто він навіть не є стороною кримінального провадження.

Зазначає апелянт і про те, що з 24 грудня 2020 року вищезазначене майно тимчасово вилучене з володіння ОСОБА_11 і на дату звернення з апеляційною скаргою у органів досудового розслідування було достатньо часу для копіювання інформації з вищеперелічених носіїв інформації. Відсутність же у ОСОБА_11 засобів зв`язку обмежує його право на спілкування. Позбавлення власника його права власності на майно є грубим порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, в якому зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також апелянт посилається і на те, що кримінально-процесуальне законодавство чітко встановлює порядок обчислення строків у кримінальному провадженні слідчими, прокурорами, слідчими суддями. Однак, згідно із відміткою канцелярії суду клопотання про арешт майна подане 28.12.2020 року, обшук було закінчено об 14 год. 35 хв. 24.12.2020 року. Відтак, строк звернення органу досудового розслідування до суду з клопотанням про арешт майна сплинув 26 грудня 2020 року. Таким чином, органом досудового розслідування подано клопотання про арешт майна з порушенням процесуальних строків, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання та його повернення власнику.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників власника майна ОСОБА_11 адвокатів ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_6 , який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, тому просив її залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Положенням ч.1ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007р.у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію проте, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом Охтирського ВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні № 0003206, відомості про яке внесені до ЄРДР 26.09.2018 року.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, на підставі ухвали слідчого судді Охтирського міськрайонного суду, 24 грудня 2020 року було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі, перелік яких зазначено в протоколі про проведення обшуку від 24 грудня 2020 року.

Постановою начальника 2-го відділення СВ Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області капітана поліції ОСОБА_9 від 24 грудня 2020 року майно, вилучене 24.12.2020 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003206 (а.м.к.п. 5-6).

З метою збереження речових доказів, начальник 2-го відділення СВ Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області капітана поліції ОСОБА_9 просив накласти арешт з метою збереження речових доказів, виявлених та вилучених під час обшуку 24.12.2020 місця проживання ОСОБА_12 (а.м.к.п.1-3, 8-15)

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вилучене 24.12.2020 року, майно відповідає ст. 98 КПК України, може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Тому, посилання апелянта на незаконність накладення арешту на вилучене під час обшуку майна, зазначені в оскаржуваній ухвалі, що стосуються того факту, що ОСОБА_12 не було повідомлено підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Також колегія суддів зазначає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення зберігання речових доказів та запобігання можливості його приховування чи відчуження, у зв`язку з чим колегія суддів вважає необґрунтованими посилання представника власника майна ОСОБА_7 на порушення у даному випадку Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині непорушності права власності особи.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги.

Що стосується доводів апелянта щодо порушення органом досудового розслідування строків звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, то дійсно формально вбачається недотримання строків звернення з клопотанням, оскільки з клопотанням про арешт майна, вилученого на підставі ухвали слідчого судді, орган досудового розслідування звернувся до суду наступного робочого дня після проведення обшуку, виявлення та вилучення майна, а не протягом 48 годин, як передбачено вимогами кримінального процесуального закону, однак, на думку колегії суддів, таке порушення не може бути підставою для скасування загалом законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді апеляційної скарги представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2020 року інших істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, встановлено не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання клопотання начальника 2-го відділення СВ Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області капітана поліції ОСОБА_9 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0003206, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4