Справа № 149/409/21
Провадження №1-кп/149/115/21
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

27.04.2021 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник кримінальне провадження № 0000018 від 06.02.2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області, проживаючої та зареєстрованої по АДРЕСА_1 , гр. України, українки, на утримані перебуває двоє малолітніх дітей, раніше не судимої, -
за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
14.01.2021 року о 15:30 год. ОСОБА_4 знаходилась за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 та займалась домашніми справами. В той час до неї в будинок зайшов її двоюрідний брат ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Під час розмови з ОСОБА_4 , тримаючи в руці мобільний телефон, ОСОБА_5 почав ним розмахувати, в результаті чого з чохла на підлогу непомітно для останнього випали документи в тому числі і належна йому банківська картка «ОщадБанку» № НОМЕР_1 , пін-код якої ОСОБА_4 був завідомо відомий.
В той час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на заволодіння вказаною банківською карткою та відповідно грошовими коштами, які зберігалися на банківському рахунку ОСОБА_5 .
Так, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом направленим на заволодіння офіційним документом, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та його наслідків та бажаючи їх настання, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала належний ОСОБА_5 документ, а саме картку «ОщадБанку» № НОМЕР_1 , видану на ім`я останнього, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року, п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15,2, ст.. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000 року є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного доручення.
Окрім того, в подальшому, 14.01.2021 року о 16:35 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля ТОВ «Цукорагропром» ВП «Жданівський цукровий завод», що розташований за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Війтівці, вул. Заводська, 2, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном з метою особистого збагачення, діючи умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи їх настання суспільно-небезпечних наслідків, за допомогою наявної у неї незаконно привласненої картки банку «ОщадБанк» № НОМЕР_1 , яка належить її двоюрідному брату ОСОБА_5 , скориставшись банкоматом «Альфа-Банку», провела транзакції щодо переведення коштів у готівку форму з рахунку ОСОБА_5 , послідовно в сумі 1000 грн та 750 грн, а всього на суму 1750 грн, якими розпорядилась на власний розсуд.
Своїми умисними діями, ОСОБА_4 за допомогою незаконно привласненої картки банку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу викрала грошові кошти на загальну суму 1750 грн, якими розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю, підтвердила обставини, які викладенні в обвинувальному акті. Просить суд не застосовувати відносно неї сувору міру покарання та не позбавляти її волі. Цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди визнає.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просить обвинувачену суворо не карати, дати можливість їй виправитися при мінімальному покаранні. Цивільний позов підтримує та просить суд його задовольнити.
Враховуючи те, що обвинувачена, потерпілий та прокурор не заперечили проти обсягу та порядку дослідження доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, та за згодою учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, обвинувачена свою вину у скоєнні злочину визнає повністю, сумнівів у добровільності та істинності її позиції у суду немає. Також сторонам роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, а тому суд обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням документів, що характеризують обвинувачену.
Згідно ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до санкції ч. 1 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно до ч. 1 ст. 357 КК України, передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.
Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати як кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.185КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційного документу.
В силу ст. 66 КК України пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання, запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства»).
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які є кримінальними проступками, особу обвинуваченої, те, що вона повністю визнає свою вину і щиро розкаялася у вчиненому, раніше не судима, позитивно характеризується по місцю проживання, її майновий стан, не працює із-за відсутності роботи, виховує двоє малолітніх дітей, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває.
У зв`язку із викладеним суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт та за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в дохід держави.
На підставі ч. 3 ст.72 КК України покарання, призначене за даним вироком у виді штрафу та громадських робіт складанню не підлягають, оскільки покарання у виді штрафу виконуються самостійно.
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 заподіяної, внаслідок кримінального правопорушення, матеріальної шкоди у розмірі 1750 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Враховуючи, що внаслідок вчинення кримінальних правопорушень потерпілому було завдано майнову шкоду, суд вважає, що цивільний позов про стягнення з обвинуваченої на користь потерпілого заподіяної майнової шкоди в сумі 1750 грн. підлягає задоволенню.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Підстав для забезпечення кримінального провадження, в тому числі для обрання запобіжного заходу, немає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 370-374, 349, 469, 394 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України та призначити покарання:
- за ч. 1ст. 185 Кримінального кодексу України у виді громадських робіт на строк 80 годин;
- за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України у виді 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
На підставі ч.3 ст.72 КК України, призначене ОСОБА_4 за цим вироком покарання у виді штрафу - виконувати самостійно.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 1750 грн.
Речові докази, а саме банківську картку "Ощад Банк" за № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_6 , що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити прокурору і обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1