Справа №522/3230/21
Провадження №1-кп/522/1104/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні №0003459, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.12.2020 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджану, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, із середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

31.12.2020 року приблизно о 10 годині ОСОБА_3 із наміром на таємне викрадення чужого майна знаходився в пошуках об`єкту та можливості реалізувати свій корисливий мотив на ринку «Привоз» у місті Одесі.
Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 , проходячи по вулиці Новощепний ряд у м. Одесі, помітив припаркований автомобіль марки «MERSEDES-BENZ», модель «SPRINTER 211 CDI», тип: вантажний фургон, номер кузова білого кольору: НОМЕР_1 , реєстраційний номер « НОМЕР_2 », належний потерпілому ОСОБА_6 .

Перебуваючи в тому ж місці, та в той же час, ОСОБА_3 вирішив реалізувати свій намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, заглянувши через вікно, помітив у салоні вище указаного автомобіля речі, які і визначив предметом свого посягання.

Продовжуючи реалізацію свого наміру, скориставшись тим, що потерпілий залишив двері указаного автомобіля не замкнутими, та відволік свою увагу, ОСОБА_3 проник до цього автомобіля, впевнившись, що його дії є непомітними для оточуючих, усвідомлюючи, що свідків немає, та його дії носять таємний характер, розуміючи наслідки цих дій, та свідомо бажаючи їх настання, викрав барсетку чорного кольору марки «Поло», належну потерпілому, яка матеріальної цінності для потерпілого не має, та в якій знаходились: документи на ім`я потерпілого, а саме: паспорт громадянина України, посвідчення водія, технічний паспорт на вище указаний автомобіль, довіреність на право керування вище зазначеним автомобілем, а також грошові кошти у сумі 23 купюри номіналом по 1000 грн., дві купюри номіналом по 500 грн., 1 купюра номіналом 10 доларів США, та дві купюри номіналом 1 долар США (курс НБУ на 31.12.2020 р. становить 28 грн. 33 коп. за 1 долар США), на загальну суму 24 339 грн. 96 коп.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_3 , вважав за необхідні, з метою доведення свого наміру до кінця, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, із реальною можливістю розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальний збиток у розмірі 24 339 грн. 96 коп.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням до сховища.

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті. У судові засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, письмово просив проводити судові засідання без його присутності, та повідомив про те, що він не має претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 , оскільки шкоду відшкодовано у повному обсязі (вх.№23431/21 від 21.02.2021 року). Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням до сховища.
У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що він раніше не судимий, що матеріальна шкода потерпілому відшкодована у повному обсязі.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні. З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності вище зазначених трьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, та звільнити цього обвинуваченого від відбування покарання, із випробуванням, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, та п.3 ч.3 ст.76 КК України.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень цим обвинуваченим.

На підставі вимог ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами ч.1 цієї статті. На підставі зазначеного, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання по зазначеному вироку суду, строк його перебування під вартою з 31.12.2020 року до 03.03.2021 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Суд вважає, що міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою необхідно скасувати, так як у подальшому застосуванні такого запобіжного заходу відпала потреба.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України. Керуючись ст.ст.100, 331, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 2 /два/ роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України строком на 2 /два/ роки покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.3 ст.76 КК України строком на 2 /два/ роки покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , наступний обов`язок:

3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 03.03.2021 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 31.12.2020 року до 03.03.2021 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі. Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати, та звільнити його з-під варти у залі суду.
Речовий доказ відеофайл з відображенням моменту вчинення кримінального правопорушення, який записаний на DVD R диск зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Речові докази: чоловічу сумку чорного кольору марки «Поло», грошові кошти 23 купюри номіналом по 1000 грн., та дві купюри номіналом по 500 гривень, 1 купюру номіналом 10 доларів США, та дві купюри номіналом 1 долар США, біжутерію із сережок, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , технічний паспорт на автомобіль «MERSEDES-BENZ», модель «SPRINTER 211 CDI», тип: вантажний фургон, номер кузова: НОМЕР_1 , у кузові білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », та довіреність на право керування вище указаним автомобілем вважати повернутими потерпілому ОСОБА_6 за належністю.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

03.03.2021