У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого на ухвалу Білоцерківського суду Київської області від 19 лютого 2021 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, зареєстрованого та що проживав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 19.06.2013 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого 03.02.2016 на підставі ст. 6 Закону України Про амністію зі скороченнями наполовину невідбутої частини покарання;
- 29.11.2016 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- 26.11.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України на 6 років 1 місяць 5 днів позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015, зараховано до покарання строк перебування ОСОБА_6 в місцях попереднього ув`язнення у зв`язку з розглядом даної справи з 09.11.2016 по 25.11.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільненого 26.11.2019 з зали суду у зв`язку з відбуттям покарання; стосовно якого 31.01.2020 Білоцерківською місцевою прокуратурою до Білоцерківського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 201 100 300 001 45 від 14.01.2020 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2021 продовжено строк тримання під вартою до 19.04.2021 включно, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 .
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_5 , згідно об?єднаного обвинувального акта, обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, а ті, що є - не є стримуючим фактором його поведінки, раніше судимий, а тому, у сукупності, суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, встановлені та враховані слідчим суддею на стадії досудового розслідування та судом першої інстанції при застосуванні відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Білоцерківського місьрайонного суду Київської області від 19.02.2021 стосовно нього.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції продовжив йому строку тримання під вартою до 19.04.2021 незаконно з порушенням норм КК України та КПК України, оскільки йому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не вручалось для ознайомлення.
Матеріали контрольного провадження, надійшли до суду апеляційної інстанції 23.04.2021, а передані в провадження судді-доповідача 24.04.2021.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, на визначений судом апеляційної інстанції час для розгляду даного провадження, прокурор, обвинувачений та його захисник, не викликались, оскільки учасниками провадження, зокрема апелянтом, не заявлялась клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
А тому, колегія суддів, виходячи з 3-х денного строку розгляду вказаної категорії проваджень, передбаченого приписами ч. 3 ст. 422-1 КПК України, прийняла рішення про проведення судового засідання без участі сторін кримінального провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши контрольне провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступним.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги.
Як убачається з матеріалів, що виділені з кримінального провадження, на розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває об`єднаний обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні 19.02.2021, відповідно до ст. 331 КПК України на обговорення учасників судового засідання винесено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою ОСОБА_5 , оскільки завершити судовий розгляд вказаного обвинувального акта до вказаної дати не видається можливим з об?єктивних причин.
Дійсно, як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.
Розглядаючи матеріали кримінального провадження в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, викладені в ст. 199 КПК України, з оцінкою і положень ч. 1 ст. 183 КПК України, які декларують, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
На дотримання наведених вище вимог кримінального процесуального закону та виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження і дійшов ґрунтовного висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.04.2021 включно, оскільки ОСОБА_5 , згідно об?єднаного обвинувального акта, обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, а ті, що є - не є стримуючим фактором його поведінки, раніше неодноразово судимий, що свідчить про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що встановлені та враховані слідчим суддею на стадії досудового розслідування та судом першої інстанції при застосуванні щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і для запобігання цих ризиків недостатньо до ОСОБА_5 застосування більш м?яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
На дані висновки не можуть вплинути твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою було розглянуто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, так як йому не було вручено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, - оскільки питання щодо продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу розглянуто судом в порядку ст. 331 КПК України у відповідності з вимогами частини третьої цієї статті суд, незалежно від наявності клопотань, зобов?язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а поставивши на обговорення вказане питання 19.02.2021 і розглянув клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який спливав 21.02.2021.
Будь-яких доказів щоб могли б бути підставою для зміни чи скасування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинуваченим в апеляційній скарзі не наведено і доказів цьому до апеляційної скарги - не додано.
Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою при повному та об`єктивному дослідженні на даному етапі судового розгляду всіх обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, за яких було прийнято відповідне рішення.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на правильність прийняття судового рішення, доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.
Не можна не зауважити і те, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2021 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.06.2021.
За викладеним, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського суду Київської області від 19 лютого 2021 року у кримінальному провадженні № 120 201 100 300 020 86 від 25 травня 2020 року стосовно ОСОБА_5 , обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, якою продовжено строк тримання під вартою до 19 квітня 2021 року включно без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3