Провадження № 11-кп/4820/235/21
Справа № 673/1246/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000100, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Старосинявського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Старосинявського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2020 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Деражня Деражнянського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, з інвалідністю ІІІ групи, раніше судимого:

- 08.07.2015 року вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду від 03.10.2017 року відповідно до ЗУ «Про амністію у 2016 році»;
- 22.12.2018 року вироком Деражнянського районного суду за ч.1 ст.125, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі,
- 31.07.2019 року вироком Деражнянського районного суду за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за попереднім вироком Деражнянського районного суду від 31 липня 2020 року, яким ОСОБА_8 призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Запобіжний захід не обирався.
Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Зараховано в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України, покарання відбуте за вироком Деражнянського районного суду від 31 липня 2020 року у справі №673/609/19 до звернення до виконання даного вироку із застосуванням ст.72 КК України.
Питання речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
За вироком суду, ОСОБА_8 05 травня 2018 року близько 01 год. 00 хв., перебуваючи в районі житлового масиву «Містечко Цукровиків», що знаходиться в м.Деражня Деражнянського району Хмельницької області неподалік підсобного приміщення, що розташоване за житловим будинком АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи настання таких наслідків, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою металевої арматури, яку він знайшов неподалік, зірвав навісний замок на вхідних дверях вказаного підсобного приміщення та відкривши їх таким чином, проник у вказане приміщення. Перебуваючи у середині вказаного підсобного приміщення, ОСОБА_8 на дерев`яній полиці виявив електричну ударну дриль марки «DWT» моделі «SBM 600», вартістю 750 грн., яка належить ОСОБА_9 , після чого взяв її у руки та разом із вказаним майном покинув місце події, і таким чином таємно його викрав, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на вищевказану суму.
Крім цього, 09 травня 2018 року близько 02 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи настання таких наслідків, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою металевої труби, яку він знайшов неподалік, зірвав навісний замок на воротах вказаного гаража та відкривши їх таким чином, проник у середину. Перебуваючи у приміщенні вказаного гаража, ОСОБА_8 , виявив чоловічі кросівки ТМ «NIKE» вартістю 600 грн. та на металевій тумбі зарядний пристрій до автомобільного акумулятора кустарного виробництва вартістю 350 грн., всього разом вартістю 950 грн., які належать ОСОБА_10 , після чого взяв вказане майно у руки та разом із ним покинув місце події, і таким чином таємно його викрав, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не погоджуючись з висновком суду, просить вирок суду першої інстанції щодо нього скасувати, оскільки під час розгляду не було з`ясовано, що на момент вчинення злочину він перебував в іншому місті, а саме у м.Одеса разом із своєю співмешканкою.
Вказує, що покази свідків, є сумнівними, оскільки вони між собою різняться, а тому є недопустимими.
Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій за ч.3 ст.185 КК України, тобто у вчиненні злочину, за який він засуджений, за наведених в вироку обставин підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Дії ОСОБА_8 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у приміщення.
В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та вказував, що в травні 2018 року він перебував у м.Одеса на роботі, що зможуть підтвердити свідки, тому не знаходився у м.Деражня і не вчиняв інкриміновані йому злочини, при цьому вказав, що за крадіжку електродрилі він уже засуджений по іншому кримінальному провадженню, а фотоапарат він знайшов за гаражами у м.Деражня та віддав ОСОБА_11 . В ході досудового розслідування він себе оговорив, визнавши повністю вину, оскільки домовився із слідством про надання йому побачень із дівчиною, так як в той час був затриманий та перебував під вартою. Із тих же причин під час проведення слідчого експерименту, відтворював все те, що йому вказав слідчий та на тих місцях, куди його підвезли працівники поліції, та він себе оговорив, так як дані злочини не вчиняв.
Суд першої інстанції повною мірою перевірив такі твердження обвинуваченого, навів спростування таких доводів обвинуваченого, з якими погоджується колегія суддів, позаяк такі доводи обвинуваченого, на переконання апеляційного суду, вказують про намагання обвинуваченого уникнути настання відповідальності за вчинене.

По епізоду крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_9 вина обвинуваченого підтверджується:
- показами в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_9 , яка вказувала, що у травні 2018 року їй сусіди повідомили, що зірваний замок на сараї, після чого вона виявила, що було викрадено електричну дриль, яка була придбана нею у м. Деражня за ціною 1600 грн. Про особу, яка може бути причетна до даного злочину, вона дізналась в ході проведення слідчого експерименту влітку 2019 року, тоді вперше побачила обвинуваченого, який вказував на належний їй сарай, показував як зривав замок, проникав в сарай та викрав електродриль. Викрадене майно їй не повернене, шкода не відшкодована. В подальшому потерпіла подала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі;
- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 16.05.2019 року від ОСОБА_9 , яка повідомила, що на початку травня 2018 року в АДРЕСА_2 невідома особа шляхом зриву навісного замка викрала із сарайного приміщення електродриль марки «DWT» моделі «SBM 600», завдавши шкоди на суму 1000 грн. (а.м.к.п. 11);
- даними протоколу огляду місця події від 16 травня 2019 року з схемою та фототаблицями, в ході якого оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, а саме належний ОСОБА_9 сарай по АДРЕСА_2 , зафіксовано обстановку у приміщенні, звідки зі злів потерпілої викрадено електродриль (а.м.к.п. 13-21);
- листом-повідомлення директора ПТ «Ломбард-Приват» ОСОБА_12 № 120 від 13 травня 2019 року, згідно якого у відокремленому підрозділі № 3 ПТ «ПТ «Ломбард-Приват»» ОСОБА_12 і кормпанія», що знаходиться у АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 05.05.2018 року залишав під заставу дрель DWT «SBM 600» (а.м.к.п. 76);
- довідкою про вартість майна, виданої приватним підприємцем ОСОБА_13 , згідно якої вартість станом на 05.05.2018 року бувшої у користуванні електричної ударної дрилі марки «DWT» моделі «SBM 600» становить 750 грн. (а.м.к.п. 77);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12 липня 2019 року із ілюстративними таблицями, згідно з якого обвинувачений ОСОБА_8 у присутності двох понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 продемонстрував як він підійшов до приміщення сараю, вказав на сарай, звідки вчинив крадіжку 05.05.2018 року, продемонстрував як за допомогою арматури зірвав навісний замок, проник в середину, де по ліву сторону від входу виявив електродриль «DWT» «SBM 600», яку викрав, винісши із приміщення (а.м.к.п. 127-132);
По епізоду крадіжки майна потерпілої ОСОБА_10 вина обвинуваченого підтверджується:
- поясненнями в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_10 , яка вказувала, що у травні 2018 року вона виявила, що на дверях належного їй гаражного приміщення був знятий замок, хоча двері були зачинені та біля дверей вона виявила якесь гарнчір`я, після чого зайшла у гараж та зразу ж виявила, що немає зарядного пристрою до акумулятора, так як цей пристрій знаходився на столі, а після запитання сина про його кросівки, також виявила, що відсутні кросівки та фотоапарат «Polaroid», який вона попередньо винесла у гараж та розмістила на полиці за шторкою, після чого вона закрила гараж на новий навісний замок та з`ясувала у чоловіка, який на той час знаходився за межами міста, що він не брав із гаража даного майна. Також вказала, що у її присутності проводився слідчий експеримент із обвинуваченим ОСОБА_8 , який на місці події відтворював обставини крадіжки. Завдана шкода їй не відшкодована, викрадене майно має для неї вартість та вона погоджується із вартістю даного майна, визначеного в ході слідства. В подальшому потерпіла подала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 07.05.2019 року від ОСОБА_10 , яка повідомила, що в період квітень- травень 2018 року в АДРЕСА_5 невідома особа проникла до приміщення гаража, звідки викрала зарядний пристрій до акумулятора, пару чоловічих кросівок та фотоапарат (а.м.к.п. 3);
- даними протоколу огляду місця події від 07 травня 2019 року з схемою та фототаблицями, в ході якого оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, а саме належний ОСОБА_10 гараж по АДРЕСА_5 , зафіксовано обстановку у приміщенні гаража та зафіксовано місце знаходження майна, яке зі злів потерпілої викрадено (а.м.к.п. 5-10);
- заявою про добровільну видачу від 08 травня 2019 року, згідно якої ОСОБА_16 добровільно видала працівникам поліції фотоапарат марки «Polaroid» чорного кольору, який був подарований її сину ОСОБА_17 близько року тому ОСОБА_8 (а.м.к.п. 46);
- поясненнями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_16 , яка вказувала, що у травні 2018 року її син ОСОБА_18 приніс до дому фотоапарат та сказав, що даний фотоапарат йому подарував ОСОБА_19 . Даним фотоапаратом вони не користувались, не перевіряли чи він був у справному стані, а після звернень працівників поліції вона добровільно видала вказане майно;
- поясненнями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_17 , згідно яких літом 2018 року ОСОБА_8 дав йому фотоапарат «Polaroid» за те, що він допомагав йому у господарстві годувати собаку, коли він був у м.Одеса, а саме ОСОБА_8 повідомив йому, що навпроти школи № 1 у м.Деражня в кущах знаходиться коробка із фотоапаратом та він може його взяти собі, тому він пішов до зазначеного місця та дійсно виявив там даний фотоапарат, який забрав до дому, однак не користувався ним, оскільки не було до нього відповідної плівки, а про те, що фотоапарат може бути крадений він не знав. Його мати ОСОБА_16 повідомила працівникам поліції про наявність у них вдома даного фотоапарата та вони його вилучили літом 2019 року;
- даними довідок про вартість майна, виданої приватним підприємцем ОСОБА_20 , згідно яких станом на 09.05.2018 року середньо ринкова вартість зарядного пристрою до автомобільного акумулятора кустарного виробництва становить 350 грн., а середньо ринкова вартість однієї пари чоловічих кросівок марки ТМ «NIKE» становить 600 грн. (а.м.к.п. 66);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12 липня 2019 року із ілюстративними таблицями, згідно з яких обвинувачений ОСОБА_8 у присутності двох понятих ОСОБА_21 , ОСОБА_15 продемонстрував як він 09.05.2018 року підійшов до приміщення гаража по АДРЕСА_5 та зірвав замок, вказав на місця у приміщенні гаража, звідки він викрав фотоапарат, зарядний пристрій до акумулятора та кросівки, напрямок у якому пішов з місця події із даним майном (а.м.к.п. 134-141).
Твердження обвинуваченого, що покази свідків є сумнівними та вони різняться між собою, колегія суддів відхиляє. Суд першої інстанції, в сукупності з дослідженими доказами, дав вірну оцінку поясненням свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які повністю узгоджуються з матеріалами справи та спростовують доводи обвинуваченого, що під час слідчого експерименту він відтворював і демонстрував на місці події та обставини так, як йому про це попередньо вказав слідчий.
Обвинуваченим та його захисником під час апеляційного розгляду не надано обґрунтованих доказів того, що на момент вчинення злочину ОСОБА_8 перебував в м.Одеса, також такі його твердження були перевірені судом першої інстанції та свого підтвердження не знайшли.
Зібрані та досліджені докази давали суду підстави для обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 злочину, за який його засуджено, тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, оскільки на момент вчинення злочинів він був у м.Одеса, не можуть бути враховані, так як суперечать сукупності досліджених судом першої інстанції доказів, яким суд першої інстанції дав вірну кримінально правову оцінку.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
При призначенні покарання суд першої інстанції врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має інвалідність ІІІ групи, не був працевлаштований, його молодий вік.
Всі встановлені судом обставини, в їх сукупності, давали суду підстави для призначення обвинуваченому покарання в виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України; остаточне покарання призначене з дотриманням вимог ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та попереднім вироком Деражнянського районного суду від 31 липня 2020 року.

Колегія суддів вважає таке рішення переконливим та вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді 5 років позбавлення волі, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для призначення більш м`якого покарання колегія суду не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Вирок Старосинявського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді