ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 659/1227/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/339/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

Адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсон матеріали кримінального провадження №0000040 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.02.2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18 квітня 2021 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає дану ухвалу такою, що винесена з порушенням вимог КПК та практик ЄСПЛ, просить ухвалу Новокаховського міського Херсонської області від 18 лютого 2021 року скасувати та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що прокурором не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність продовження такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики. Крім того, апелянт зазначає, що на даний час ОСОБА_7 перебуває у дуже тяжкому стані здоров`я, у зв`язку із загостренням хронічного захворювання, а саме цукрового діабету та потребує належного медичного догляду, який в умовах СІЗО надати не можливо.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає дану ухвалу такою, що винесена з порушенням вимог КПК та практик ЄСПЛ, просить ухвалу Новокаховського міського Херсонської області від 18 лютого 2021 року скасувати та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що прокурором не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність продовження такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики. Крім того, апелянт зазначає, що на даний час перебуває у дуже тяжкому стані здоров`я, у зв`язку із загостренням хронічного захворювання, а саме цукрового діабету та потребує належного медичного догляду, який в умовах СІЗО надати не можливо.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та адвоката, які підтримали апеляційні вимоги та просили задовольнити їх, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Колегія суддів звертає увагу на дані про особу обвинуваченого, на тяжкість та підвищену суспільну небезпеку злочинів, вагомість вже досліджених судом доказів у справі, в тому числі показів потерпілих, відомості про особу обвинуваченого, а саме про стан його здоров`я, наявність у ОСОБА_7 захворювання на цукровий діабет, відсутність непогашених судимостей, позитивну характеристику, наявність певних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, та те, що судовий розгляд у справі триває і завершити його на даний час неможливо, а тому, на думку колегії суддів, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, а також свідків, які ще не допитані судом, отже, дані ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянтів, які це заперечують, являються необґрунтованими.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на вищевикладене, твердження обвинуваченого та адвоката про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та відмову в продовженні строку запобіжного заходу, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та адвоката про незаконність ухвали, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та адвоката про відмову в продовженні строку запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2021 року відносно ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою на строк до 18.04.2021 року включно - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3