ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 385/437/21

1-кп/385/49/21

21.05.2021 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайворон, Кіровоградської області в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000022 від 09.03.2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кам`яна Криниця, Ульяновського району, Кіровоградської області, громадянки України, освіта середня базова, неодружена, на утриманні неповнолітніх осіб та осіб похилого віку не має, не депутата, працездатна, яка не працює та не навчається, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України така, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинила умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я за наступних обставин.

08.03.2021 року близько 15.30 год. у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_3 виник злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 . Невідкладно з метою реалізації вказаного злочинного наміру ОСОБА_3 , діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, узяла до рук дерев`яну биту, після чого перебуваючи навпроти потерпілого, на відстані менше 1 метра, зі значною силою завдала щонайменше два послідовних удари ОСОБА_5 по лівій руці, якою він прикривав голову. Вважаючи вчинені дії достатніми для досягнення свого злочинного результату, ОСОБА_3 самостійно припинила свої протиправні дії та залишила місце події.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому головки лівої ліктьової кістки без зміщення, які відповідно до судово-медичної експертизи № 16 від 16.03.2021 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, та які могли утворитись від щонайменше одного удару дерев`яною палицею.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнала повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показала, що дійсно, 08.03.2021 року за адресою: АДРЕСА_3 у неї виник конфлікт з ОСОБА_5 . Під час даного конфлікту ОСОБА_3 вирішила завдати тілесних пошкоджень ОСОБА_5 дерев`яною биткою (качалкою), після чого завдала два удари по лівій руці ОСОБА_5 . Під час останнього удару ОСОБА_3 почула, що щось тріснуло та припинила наносити удари по потерпілому і в подальшому відправилась додому.

У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо не карати та не позбавляти волі.

Слід зазначити, що показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, воно ніким не оспорюється.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у завданні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_3 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке віднесене до нетяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка неодружена, не працевлаштована, за місцем проживання характеризується посередньо, наявність пом`якшуючих покарання обставин, досудову доповідь згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 оцінюється як середній, така що не має судимості, а тому суд вважає, за можливе обрати їй покарання у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Таке покарання стосовно ОСОБА_3 є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов та судові витрати по справі відсутні.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.
Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 діб після проголошення.

Учасники судового провадження отримують копію вироку в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам справи.

Суддя: ОСОБА_1

21.05.2021