КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1711/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року,
за участю:
представника власника майна ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 02.02.2021 року задоволено клопотання начальника відділення слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на:

договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , від 18.08.2020 року, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
технічний паспорт на кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

дві копії договору купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

аркуші паперу у кількості трьох штук, що належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

мобільний телефон «iPhone», що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
мобільний телефон «iPhone», що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що було вилучено в ході огляду 02.12.2020 року, о 14:57 год., за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 79, приміщення з № 5 по № 9 (група приміщень) № 1, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_7 подав в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 02.02.2021 року в частині накладення арешту на договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_11 18.08.2020 року за № 261, що належить ОСОБА_6 та в частині накладення арешту на мобільний телефон «iPhone», що належить ОСОБА_6

11.02.2021 року представником було надіслано заяву про виправлення описки в апеляційній скарзі, поданій останнім. У вказаній заяві представник просить вважати вірною дату ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 02.02.2021 року в заголовку апеляційної скарги, абзаці другому, п. 1 та 2 прохальної частини апеляційної скарги.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, представник зазначає, що копію оскаржуваної ухвали ним було отримано 02.02.2021 року. Враховуючи, що 07.02.2021 року був вихідним днем, то останній день строку на апеляційне оскарження припадає на 08.02.2021 року. (Апеляційна скарга подана 08.02.2021 року).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник зазначає, що ОСОБА_12 не є учасником угрупування, по відношенню до якого існує підозра про вчинення ними шахрайських дій, направлених на заволодіння об`єктами нерухомості, в тому числі квартирою, за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, на думку представника, органом досудового розслідування не ставиться під сумнів законність купівлі-продажу квартири, здійсненої ОСОБА_13 ОСОБА_6 .

Апелянт стверджує, що наявні в матеріалах провадження докази і обставини, на які посилається орган досудового розслідування є безпідставними та містять ряд дивних збігів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01.02.2021 року залишено без змін ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року про накладення арешту на вищевказану квартиру, якою було задоволено частково клопотання слідчого про арешт майна та відмовлено у задоволенні клопотанні в частині заборони користування вказаною квартирою.

ОСОБА_6 є законним володільцем квартири за адресою: АДРЕСА_2 , її добросовісним набувачем у розумінні норм ЦК України, а його вина у вчиненні кримінального правопорушення по незаконному заволодінню вказаним майном є недоведеною.

Щодо мобільного телефону «iPhone», представник стверджує, що останній перебував у розпорядженні органу досудового розслідування протягом двох місяців моменту його вилучення, ОСОБА_6 надав доступ до нього шляхом повідомлення паролю, а вилучення такої категорії майна протирічить абз. 3 ч. 2 КПК України. Крім того,номером телефону підзахисний користується більше десяти років.

15.03.2021 року представником власника майна направлено уточнення до апеляційної скарги у зв`язку із виявленням описки у первісному варіанті (дата оскаржуваної ухвали).

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, розгляд клопотання органу досудового розслідування було здійснено без повідомлення власника майна або його представника, а копію оскаржуваної ухвали ним було отримано 02.02.2021 року.

Згідно ч. 7 ст. 115 КПК України, при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Враховуючи, що останній день строку на апеляційне оскарження припав на вихідний (07.02.2021 року), а апеляційна скарга, згідно рекомендованого повідомлення, наявного на конверті, була направлена засобами поштового зв`язку 08.02.2021 року, строк на апеляційне оскарження не пропущення, а тому поновленню він не підлягає.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, у провадженні СВ Оболонського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0003227 від 21.05.2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 365-2 КК України.

В рамках даного кримінального провадження було проведено обшуки, під час яких було яких було відшукано та вилучено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , від 18.08.2020 року, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; технічний паспорт на кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дві копії договору купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; аркуші паперу у кількості трьох штук, що належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; мобільний телефон «iPhone», що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; мобільний телефон «iPhone», що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою начальника відділення слідчого відділу СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 03.12.2020 року вказані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0003227.

04.12.2020 року начальник відділення слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва із клопотанням про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 02.02.2021 року задоволено клопотання начальника відділення слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на:

договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , від 18.08.2020 року, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

технічний паспорт на кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

дві копії договору купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

аркуші паперу у кількості трьох штук, що належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

мобільний телефон «iPhone», що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

мобільний телефон «iPhone», що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що було вилучено в ході огляду 02.12.2020 року, о 14:57 год., за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 79, приміщення з № 5 по № 9 (група приміщень) № 1, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження.

Оскільки дана ухвала оскаржена представником власника майна ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 тільки в частині накладення арешту на договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , від 18.08.2020 року, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та мобільний телефон «iPhone», що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги зазначеної особи, а щодо іншого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.
З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, відповідно до матеріалів провадження, орган досудового розслідування, звернувшись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, долучив до матеріалів провадження постанову начальника відділення слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 про визнання і долучення до кримінального провадження речового доказу від 03.12.2020 року, згідно якої майно, на яке просить накласти арешт прокурор, зокрема і те, про яке зазначає у апеляційній скарзі представник власника майна, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003227 від 21.05.2020 року, шляхом винесення про це постанови, в якій зазначено підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України.
Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_6 з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні прокурор зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК Українипо суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Накладення арешту на квартиру не виключає можливості накладення арешту на правовстановлюючі документ, яким посвідчено право власності на об`єкт нерухомості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Інші доводи представника не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання начальника відділення слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 в частині накладення арешту на:

договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , від 18.08.2020 року, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

мобільний телефон «iPhone», що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що було вилучено в ході огляду 02.12.2020 року, о 14:57 год., за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 79, приміщення з № 5 по № 9 (група приміщень) № 1, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3