Справа № 383/228/21
Номер провадження 1-кп/383/88/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області матеріали кримінального провадження №0000314 про обвинувачення ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бобринецького районного суду Кіровоградської області перебуває вище вказане кримінальне провадження.

25 серпня 2021 року в судовому засіданні від процесуального прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та неповнолітньому ОСОБА_4 строком до 60 днів, оскільки строк тримання їх під вартою закінчується 27.08.2021 року, останні обвинувачуються у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який є тяжким та вчиненим із застосуванням насильства, та який спричинив загибель людини, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли, обвинувачені перебуваючи на волі зможуть переховуватися від прокурора та суду, ухилятися від відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілу.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечили вказуючи на його необгрунтованість та просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому за сіданні проти задоволення клопотання прокурора також заперечили та просили суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає можливим клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та неповнолітньому ОСОБА_4 задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.12.2020 року відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та відносно обвинуваченого ОСОБА_7 були обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, які продовжені ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області до 27.08.2021 року.

ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 та неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, наслідком якого є смерть людини, що свідчить про підвищений ступінь небезпеки їх діянь, в сукупності з мірою покарання, яка загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду, крім того перебуваючи на волі обвинувачені можуть вчинити нові злочини, незаконно впливати на свідків та потерпілу, які під впливом погроз, умовлянь чи переконань з боку обвинувачених зможуть змінити свої показання або відмовитись від них, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить їх належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до змісту ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права останнього, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зокрема прав потерпілого у даному кримінальному провадженні.
З огляду на наведене, суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинувачених ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_4 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.
Таким чином, строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_4 закінчується 27 серпня 2021 року, однак судовий розгляд у даному провадженні не закінчено та потребує певного часу для розгляду, тому строк тримання їх під вартою необхідно продовжити до 60 днів.

Керуючись ст.ст. 183, 197, 199, 331, 350 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, продовжити строком до 60 днів, тобто до 23 жовтня 2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Строк дії ухвали до 23.10. 2021 року.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для обвинувачених, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1