Справа № 212/6177/21
У Х В А Л А

16 липня 2021 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Пустовіт О.Г., за участю секретаря судового засідання Курбакової Ю.О., прокурора Унжакова Б.М., підозрюваного ОСОБА_1 , розглянувши внесене в кримінальному провадженні № 0000457 від 06.07.2021 року слідчим СВ відділення поліції №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Мала Д.А. та погоджене прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб на утриманні не має, раніше судимого: останній раз- 22.12.2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.186 ч.2 КК України позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів частково приєднати невідбуте покарання по вироку Саксаганського районного суду від 02.11.2015 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 роки і 1 місяць. Звільнений умовно-достроково 22.08.2018 з Синельниківська ВК не відбутий строк покарання 10 місяців 16 днів; проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчому судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 16 липня 2021 року надійшло вищевказане клопотання.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, з мотивів викладених у ньому.

Підозрюваний не заперечував обґрунтованість підозри та зазначив, що має постійне місце мешкання, хоча там і не зареєстрований. Офіційно не працевлаштований, однак має підробітки. Також зазначив, що у скоєному він розкаюється, тому сам прийшов до міліції і зізнався. Просив суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Виклад обставин та правова кваліфікація.

В провадженні слідчого відділення Відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 від 06.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Криворізькою північною окружною прокуратурою Дніпропетровської області.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 , будучи неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, перебуваючи на волі знову вчинив умисний корисливий злочин на території Покровського району м. Кривого Рогу.

Так, ОСОБА_1 , повторно, 06.07.2021 близько 09 годин 36 хвилин проходив повз будинок АДРЕСА_2 . У цей час останній, побачив раніше незнайому йому потерпілу котра також проходила повз будинок АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 помітив, що на шиї потерпілої ОСОБА_2 мається золотий ланцюк. У цей момент у ОСОБА_1 винник раптово злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, а саме майном, котре знаходилось на потерпілій та в наступному обернення його на власну користь.

ОСОБА_1 , упевнився у тому, що окрім нього та потерпілої по вищенаведеній вулиці нікого не має, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майна потерпілої ОСОБА_2 , діючи з корисливих мотивів, користуючись тим, що потерпіла є особою похилого віку, підійшов з-за спини потерпілої та відкрито шляхом ривку вирвав у потерпілої з шиї золотой ланцюг 585 0 вагою 4 грама, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2366 від 15.07.2021 становить 3604,48 гривень.

Після чого, ОСОБА_1 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_2 завдано майнову шкоду на суму 3604,48 гривень.

Обґрунтування клопотання.

ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, про що йому було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів у кримінальному провадженні № 0000457.

Діяння ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, що відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено законом покарання у вигляді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, відповідно до яких метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор зазначає, що інший більш м`який запобіжний захід не може бути застосований, оскільки ОСОБА_1 ніде не працює, тобто не має засобів для існування, не одружений, дітей на утриманні не має, ніде не зареєстрований. Тому враховуючи його особистість, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Мотивація суду

У відповідності до ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з пунктом 9 частини 2 статті 131цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з частиною 1 статті 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З аналізу зазначених норм слідує, що запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного - особи, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України повідомлено про підозру, особи, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Як підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.07.2021р., досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000457 від 06.07.2021.

ОСОБА_1 15 липня 2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, що підтверджується письмовим повідомленням про підозру з відміткою про її отримання 15 липня 2021р. Отже, у відповідності до вимог ст.42 КПК України ОСОБА_1 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Санкція частини 2 статті 186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення воліна строквід чотирьохдо шестироків.

Разом з тим, на підставі статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінальним провадження.

Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, стаття 178 КПК України закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути оцінені в сукупності.

Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною 1 статті 176 КПК України може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри

Згідно з статтею 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи статті 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_1 до кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, а саме за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

Для визначення причетності ОСОБА_1 до подій кримінального правопорушення слідчим суддею досліджено: протокол допиту потерпілого; протокол додаткового допиту потерпілого; протокол допиту свідка; протокол пред`явлення особи для впізнання; протокол огляду предмета; повідомлення про підозру у вчиненні злочину.

Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри, яка пред`явлена ОСОБА_1 .

На даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує питання винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, та на підставі оцінки сукупності наданих стороною обвинувачення доказів визначає за стандартом "обґрунтованої підозри" лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо ризиків кримінального провадження

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, враховує високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заявлені ризики частково заслуговують на увагу.

ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,санкція якої відносить інкримінований злочин до тяжких злочинів і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Ризик переховування (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України) оцінюється у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

При дослідженні ризику переховування враховується та обставина, що ОСОБА_1 вчинив тяжкий злочину, за який передбачено позбавлення волі до 6 (шести) років. Однак, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_1 має постійне місце мешкання, що свідчить про середній рівень вірогідності таких дій, зважаючи на тяжкість покарання, яке може бути застосовано у разі доведення винуватості.

З метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Обставини, які підтверджують ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Матеріали клопотання не містять достатніх аргументів, які б вказували на ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, враховуючи ту обставину, що підозрюваний має погашену в законному порядку судимість.

Слідчий суддя погоджується, що існує ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор.

Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Однак, тримання під вартою, відповідно до частини 1 статті 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до статті 178 КПК України

Згідно зі статті 178КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі перелічені в статті обставини.

Дослідивши представлені сторонами кримінального провадження обставини, слідчий суддя приходить до висновку про вагомість на даному етапі наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України; та враховує, що інкримінований злочин відноситься до тяжких і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Щодо альтернативного запобіжного заходу

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю осіб, які заслуговують на довіру. Особисте зобов`язання не можуть бути застосовані у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного ОСОБА_1 , на волі не сприятиме виконанню ним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Приймаючи до уваги встановлені відповідно до статей 176-178 КПК України обставини, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри за частиною 2 статті 186 КК України, доведення ризику за пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, недоведення ризиків за пунктами 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що тримання під вартою як запобіжний захід не може бути застосований до ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України, як зазначено в клопотання слідчим, оскільки наявність одного ризику не є достатньою підставою для ув`язнення особи, навіть з тих підстав, що вона не має реєстрації.

Враховуючи наведене клопотання підлягає частковому задоволенню.

Запобіжний захід має бути пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою дотримання принципу верховенства права. Для попередження встановленого ризику незаконного впливу слідчий суддя вважає необхіднім та достатнім застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який є більш м`який, аніж тримання під вартою.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Переміщення ОСОБА_1 у нічний час має бути обмеженим на час проведення розслідування.

Слідчий суддя також вбачає доцільним покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України. Це необхідно з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризику, які було обґрунтовано раніше та ефективності здійснення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Малої Д.А. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_1 - відмовити.

Обрати стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- не відлучатися без дозволу слідчого (суду) за межі м. Кривий Ріг.

- повідомляти слідчого (суд) про зміну місця проживання або реєстрації.

- не залишати приміщення квартири АДРЕСА_3 в період часу з 22:00 до 07:00 годин.

З метою перевірки та контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на відділення поліції №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області обов`язки щодо проведення перевірок за місцем мешкання останнього.

Строк дії запобіжного заходу становить 60 днів, до 13 вересня 2021 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: О. Г. Пустовіт