УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/16361/18

Провадження № 1-кс/638/36/21

30.04.2021 року слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду скаргу АТ «ПРАВЕКС БАНК» на постанову про закриття кримінального провадження від 28.12.2018 року,-
встановив:
07.02.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження звернулось АТ «ПРАВЕКС БАНК», в якій вказали, що постанову про закриття кримінального провадження №0000318 від 28.12.2018 року отримано ними лише 30.01.2020 року, що підтверджується листом направленим військовою прокуратурою 20.01.2020 року №24-237. На думку представника заявника, зазначена постанова прийнята не обґрунтовано і не законно, з порушенням норм процесуального і матеріального права ст.ст. 2, 3, 7, 9, 91-94, 110, 223, 284 КПК України, ст. ст. 1, 2, 11, ч.1 ст.13, ч.1 ст.125 КК України, в наслідок чого підлягає скасуванню, в зв`язку з чим звернулася до суду з метою скасування вказаної постанови. Представник також зазначала, що постанова слідчого не мотивована, а її зміст не відповідає фактичним обставинам, які були встановлені матеріалами справи. Крім того зазначила, що дана постанова винесена через 11 днів після того як була скасована попередня постанова слідчого про закриття кримінального провадження.
В судове засідання представник АТ «ПРАВЕКС БАНК» не з`явився, надав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, заявлені вимоги підтримав.
Слідчий в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Суд вивчивши письмові матеріали, надані на підтвердження вказаної скарги та матеріали кримінального провадження, вважає, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно до ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
З оглянутих в судовому засіданні матеріалів закритого кримінального провадження вбачається, що в провадженні військової прокуратури Харківського гарнізону перебувало кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000318 від 22 серпня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 425 КК України.
05 вересня 2018 р. слідчим військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 ухвалено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діянні складу зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.425 КК України.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.12.2018 року постанову про закриття кримінального провадження №0000318 від 05.09.2018 року скасовано.
Постановою слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 від 28.12.2018 року закрито кримінальне провадження на підставі відсутності складу кримінального правопорушення, та на тих же підставах, які були зазначені в постанові про закриття кримінального провадження від 05.09.2018 року.
Суд з таким висновком слідчого погодитися не може, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.
Доказами по кримінальному провадженню згідно ст.84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно положень ст.95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.
У відповідності до положень ст.97 КПК України, показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.
Як зазначено в ст.101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Ст. 2 КПК України передбачають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Згідно п. п. 1 4 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності.
В свою чергу ч. 2 ст. 9 КПК України покладає обов`язок на прокурора, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З правового налізу ст. 91 КПК України вбачається, що конструкція статті містить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
При цьому ч. 1 ст. 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України на слідчого та прокурора.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В свою чергу ч. ч. 1, 2 ст. 223 КПК України передбачає, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Слідчий під час досудового слідства за вказаним кримінальним провадженням зобов`язаний виконувати приписи ст. ст. 2, 9, 91, 92, 94, 223 КПК України, ст. 1 КК України, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити обставини, що викривають винних осіб. Виходити з того, що обов`язок доказування обставин у кримінальному провадженні передбачених ст. 91 КПК України покладається безпосередньо на слідчого, прокурора.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній мають бути викладені встановлені під час досудового розслідування та зазначені доводи, що виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.
Вказаним критеріям постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 28.12.2018 року не відповідає, з огляду на наступне.
В основу постанови про закриття кримінального провадження покладено висновки рішення Господарського суду м. Києва від 21.06.2018 року справа №910/2738/17, однак відомостей про те, що дане рішення набрало законної сили матеріали кримінального провадження не містять.
Окрім того, в матеріалах кримінального провадження наявний висновок №149 судової інженерно-технічної у галузі безпеки життєдіяльності експертизу, однак слідчий не надав належної оцінки, та взагалі не вказав про його наявність в постанові про закриття провадження.
Також суд звертає увагу, що після скасування постанови про закриття кримінального провадження від 05.09.2018 року, слідчий формально віднісся до проведення досудового розслідування, з огляду на те, що вже через 11 днів він повторно закрив кримінальне провадження по аналогічним підставам без проведення жодної слідчої чи процесуальної дії.
За викладених обставин, вбачається, що висновки слідчого про закриття кримінального провадження є передчасними, ґрунтуються на неповному досудовому розслідуванні, слідчим не вчинено повний обсяг слідчих дій, достатніх для встановлення об`єктивної істини по справі, а тому постанову слідчого про закриття кримінального провадження належить скасувати, а матеріали даного кримінального провадження повернути для проведення подальшого досудового розслідування.
Виходячи з приписів ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», суди у процесі здійснення правосуддя повинні за відповідними правилами керуватися нормами, зазначених документів, ратифікованих законами України. Одночасно, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 9, 93, 94, 303-307 КПК України , слідчий суддя,-
постановив:
Скаргу директора юридичного департаменту АТ «ПРАВЕКС БАНК» на постанову про закриття кримінального провадження від 28.12.2018 року задовольнити.
Скасувати постанову слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 28.12.2018 року, внесеного до ЄРДР №0000318 від 22 серпня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 425 КК України.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Слідчий суддя