Справа № 755/9047/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва колегіально судом у складі трьох суддів:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000693 від 30 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Берислав, Херсонської обл., без постійного місця проживання, непрацюючого, з неповною загальною середньою освітою, неодруженого, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 09 вересня 2008 року Бериславським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 21 грудня 2012 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 4 ст. 152 КК України до 10 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 18 квітня 2019 року на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 квітня 2019 року з невідбутим строком покарання 2 роки 4 місяці 11 днів, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 153 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в :
29 січня 2020 року, приблизно о 16 год 00 хв ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 зайшов до її квартири за адресою: АДРЕСА_2 та в подальшому зачинив за собою зсередини двері на ключ.

Перебуваючи у приміщенні вищезазначеної квартири у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_11 , схопив її за волосся та почав наносити численні удари кулаками обох рук в голову, живіт та руки, спричиняючи в такий спосіб тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта, внаслідок зазначених дій ОСОБА_7 , ОСОБА_11 спричинені такі ушкодження:

-травма голови (перелом кісток носа, масивні крововиливи в м`яких тканинах обличчя та шиї, субарахноїдальний крововилив, внутрішньо мозкова гематома в області лівої півкулі мозку);

-закрита травма грудної клітини (переломи 3-8 ребер ліворуч та 3-10 ребер праворуч з ушкодженням пристінкової плеври та легень, двобічний гемоторакс (180 мл), масивні крововиливи в м`яких тканинах грудної клітини);

-множинні синці в області кінцівок та живота.

До смерті ОСОБА_11 призвела травма декількох ділянок тіла, проявами якої стали забій головного мозку, травматичний крововилив під оболонки головного мозку та двобічні переломи ребер з внутрішньою кровотечею. Спричинені ОСОБА_11 травма голови та грудної клітини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться у зв`язку з настанням її смерті.

Крім того, 29 січня 2020 року у ОСОБА_7 , який був раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої.

З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_7 , перебуваючи у вітальні вищезазначеної квартири, почав роздягати ОСОБА_11 , стягуючи одяг у насильницький спосіб, а також перетягнув ОСОБА_12 до спальні та в подальшому одягнув на себе жіночий одяг, а саме гольф, що належить ОСОБА_11 .

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_7 почав прикладати невстановлений досудовим розслідуванням предмет нагрітий до високих температур до обличчя, шиї та плеча ОСОБА_11 з метою сексуального збудження, спричиняючи їй у такий спосіб тілесні ушкодження у вигляді опікових ран в ділянках обличчя, шиї та правого плечового суглобу, що відносяться до легкого ступеня.

Згідно висновку експерта при проведенні судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_11 виявлено опікові рани обличчя, шиї та правого плечового суглоба, які утворилися від дії нагрітого до високих температур предмету, контактуюча поверхня якого має округлу пласку чи порожнисту округлу форму.

Цього ж дня, приблизно о 19 годині 30 хвилин до квартири АДРЕСА_3 , приїхали ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , але потрапити до квартири не змогли, хоча неодноразово стукали в двері та намагалися відкрити їх власними ключами.

Після механічного пошкодження замка вхідних дверей, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 зайшли до квартири та в спальній кімнаті побачили незнайомого їм ОСОБА_7 , який був оголений до пояса та одягнутий в гольф їхньої матері. Крім того, на ліжку виявили оголену ОСОБА_11 , яка була в крові, з численними гематомами та саднами.

В подальшому ОСОБА_11 госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, де остання приблизно о 02 годині 00 хвилин 30 січня 2020 року померла від отриманих тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України визнав повністю, а вину за ч. 2 ст. 153 КК України не визнав у повному обсязі. Відмовився надавати суду показання, разом з тим надавав відповіді на запитання та зазначив, що того дня на прохання ОСОБА_11 допомагав їй донести пакети з продуктами додому. У квартирі вони випили дві пляшки по 0,5 л горілки, а після цього потерпіла запропонувала лягти у неї на дивані. Чому він був роздягнений та у гольфі, хто наносив тілесні ушкодження він не пам`ятає, оскільки заснув. Коли прокинувся, то побачив кров. Двері зсередини не зачиняв, вважає, що ще хтось був у квартирі, оскільки потерпіла чекала чоловіка «Серьогу», якому 47 років. Тілесні ушкодження на руках пояснює травмами на роботі. Щодо опіків на тілі потерпілої та крові на його статевому члені пояснити нічого не може. Не виключає, що міг нанести потерпілій тілесні ушкодження, оскільки був дуже п`яний, однак точно не застосовував сексуальне насильство.

Сторона захисту заперечувала проти правової кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 153 КК України та просила виправдати, оскільки ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 добровільно заходили у під`їзд будинку, а інших доказів щодо сексуального насильства стороною обвинувачення не надано.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, однак відмовився давати показання та не визнав винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, його винуватість підтверджується всією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а у взаємозв`язку - є достатніми для таких висновків суду.

Будучи допитаним в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_9 показав, що 29 січня 2020 року, близько 19 год 00 хв йому подзвонив брат ОСОБА_13 , який повідомив, що він разом з дружиною ОСОБА_14 прибули до місця проживання за адресою АДРЕСА_2 та не можуть потрапити до квартири. Прибувши за вказаною адресою, потерпілий разом з братом та його дружиною почали голосно стукати та намагалися відкрити двері власними ключами. У зв`язку з неможливістю потрапити до квартири, він викликав службу відкриття дверей, які приїхали та відкрили вхідні двері приблизно о 19 год 30 хв. Коли він увійшов до квартири разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , то побачив раніше невідомого ОСОБА_7 , який був оголений знизу до пояса, а зверху одягнутий в гольф його матері ОСОБА_11 , і на тілі у нього була кров, який представився «сином». Матір лежала на ліжку та була дуже побита, що вони відразу її не впізнали. На тілі також були сліди укусів чи опіків. Викликали поліцію і швидку, а коли матір прийшла до тями, то сказала, що ОСОБА_7 її побив,а на запитання: «чи домагався до неї чоловік, якого застали в квартирі?», вона відповіла, що він намагався. В квартирі все було в крові та лежало вирване волосся, у кімнатах, на кухні та у ванні. Пакети з їжею, які принесла мама лежали біля дверей в коридорі, а одяг валявся на підлозі, при чому був стягнений одночасно труси, колготи та штани. Слідів застілля не було, а лише стояла одна пляшка горілки. Також зазначив, що світла в коридорі квартири не було, оскільки хтось викрутив пробки, а мобільний телефон мами вони знайшли схованим за кріслом. У матері не було стосунків з чоловіками, вона жила з братом і його дружиною. Просив призначити обвинуваченому максимально можливу міру покарання.

Cвідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що того дня ввечері прийшов додому, пробував відчинити ключем двері, але йому не вдалось. Набирав маму на мобільний, стукав у двері, але ніхто не відчиняв. Після цього зателефонував брату, який потім викликав аварійну службу відкривання дверей. Коли зайшли у квартиру, то в коридорі не змогли включити світло, а в кімнатах побачили сліди крові. Крім того, там був частково оголений раніше незнайомий їм ОСОБА_7 , який представився сином ОСОБА_11 . Порядок у квартирі був порушений, речі розкидані, подушки та килим були всі в крові, одяг також безладно розкиданий по всій квартирі. Біля дверей стояли пакети з їжею. В кімнаті стояла одна склянка та одна пляшка горілки, але закуски не було. Вони проживали разом з мамою і до неї ніколи не приходив ніхто з чоловіків. Вони так і не встановили, чим наносились опіки, оскільки ніяких гарячих предметів не було, всі прилади були вимкнені.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що 29 січня 2020 року прийшла до місця проживання разом з чоловіком ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_4 . Двері в квартиру були зачинені і не відкривалися ззовні. Уцій квартирі вона проживає з чоловіком та ОСОБА_11 , матір`ю її чоловіка. Тоді вони зателефонували до ОСОБА_9 , який приїхав і вони почали голосно стукати в двері та намагалися їх відкрити. Крім того, хтось стукнув один раз в двері із середини. ОСОБА_9 викликав службу відкриття дверей. О 19 год 30 хв вони разом увійшли до квартири та побачили незнайомого чоловіка, який був оголений знизу до поясу, одягнутий в гольф ОСОБА_11 , а на тілі в нього була кров. Він представився сином останньої. У спальні лежала оголена ОСОБА_11 побита та в крові. В подальшому ОСОБА_15 викликав швидку медичну допомогу, а також поліцію. Порядок у квартирі був порушений, речі та одяг розкиданий, хоча ОСОБА_11 завжди акуратно його складала. На килимі на підлозі була кров та волосся. Мобільний телефон був схований за кріслом, пробки у коридорі викручені, щоб не можна було включити світло. З матір`ю чоловіка у них завжди були хороші довірливі стосунки. Ніколи сторонніх людей вона у квартиру не приводила.

Також під час судового розгляду судом безпосередньо, в судовому засіданні, за участю сторін досліджено надані прокурором докази, зібрані під час досудового розслідування, здійснено їх оцінку та аналіз, як кожного окремо, так і у сукупності і взаємозв`язку, в тому числі із показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідків.
З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29 січня 2020 року, поданої ОСОБА_13 , встановлено, що 29 січня 2020 року приблизно о 18 год 45 хв за адресою АДРЕСА_2 невідома особа умисно заподіяла сильного фізичного болю, моральних страждань ОСОБА_11 , шляхом нанесення побоїв, мучення, що суперечить її волі (т. 1 а.с. 92).
Протоколом огляду місця події від 29 січня 2020 року оглянуто квартиру АДРЕСА_3 зафіксовано відсутність замка вхідних дверей, який був вирізаний аварійною службою, пакети з продуктами, які знаходились біля дверей. Біля холодильника виявлено пляму бурого кольору. В кімнаті знаходились жіночі труси, які зняті разом з колготами, а також розкиданий чоловічий одяг. На килимі також виявлено плямубурого кольору. У спальні на простирадлі та наволочках також виявлено плями бурого кольору. У результаті огляду виявлено та вилучено змиви речовини бурого кольору, сліди папілярних узорів, одяг, предмет схожий на ніж чорного кольору, гроші, мобільний телефон «Ulefone», наволочки та зріз простирадла (т. 1 а.с. 95-96, 97-104).
У протоколі огляду місця події (трупа) від 31 січня 2020 року з план-схемою розташування тілесних ушкоджень, зафіксовано огляд трупа ОСОБА_11 в приміщенні моргу, що за адресою АДРЕСА_5 . На обличчі наявні численні гематоми, крововиливи під очима, на правому плечі виявлено садно, синці на обох руках (т. 1 а.с. 128-131, 132-133).
У висновку експерта №021-258-2020 від 14 квітня 2020 року встановлено, що при дослідженні трупа ОСОБА_11 виявлені: травма голови (перелом кісток носа, масивні крововиливи в м`яких тканинах обличчя та шиї, субарахноїдальний крововилив, внутрішньо мозкова гематома в області лівої півкулі мозку); закрита травма грудної клітки (переломи 3-8 ребер ліворуч та 3-10 ребер праворуч з ушкодженням пристінкової плеври та легень, двобічний гемоторакс (180 мл), масивні крововиливи у м`яких тканинах грудної клітини); множинні синці в області кінцівок та живота; опікові рани в області обличчя, шиї та правого плечового суглоба; сліди виконаної діагностичної лапаротомії.
До смерті ОСОБА_11 призвела травма декількох ділянок тіла, проявами якої стали забій головного мозку, травматичний крововилив під оболонки головного мозку та двобічні переломи ребер з внутрішньою кровотечею. Спричинені ОСОБА_11 травма голови та грудної клітини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться у зв`язку з настанням її смерті.
Травма голови виникла внаслідок н однократної ударної дії тупим предметом з обмеженою поверхнею в область обличчя, травма грудної клітки є наслідком її деформації (стисненні) у переднє-задньому напрямку.
Інші ушкодження (множинні синці в області кінцівок та живота, опікові рани в області обличчя, шиї та правого плечового суглоба) в зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 не знаходяться, мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Синці виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, опікові рани від дії нагрітого до високих температур предмету, контактуюча поверхня якого має округлу пласку чи порожнисту округлу форму. В піхві ОСОБА_11 сперма не виявлена. (т. 1 а.с. 136-140).

У протоколі огляду відеозапису від 04 березня 2020 року оглянуто оптичний диск DVD-R на якому міститься відеозапис з нагрудної камери поліцейських від 29 січня 2020 року з приміщення квартири АДРЕСА_3 . На відеозаписі свідок ОСОБА_14 , яка повідомляє, що прийшовши додому, двері були зачинені з середини, але сусіди казали, що в квартирі хтось є, оскільки чули, що хтось ходив, кричав, тому вони викликали аварійну службу, щоб відчинити вхідні двері. Після цього вони побачили ОСОБА_11 , яка лежала на ліжку в крові, у тяжкому стані, й незнайомого раніше чоловіка, який перебував у квартирі без нижньої білизни та не розумів, що сталося. Речі у квартирі перевернуті, обстановка порушена, але нічого не зникло. У квартирі ОСОБА_9 повідомив, що його мати ОСОБА_11 лежить на ліжку у тяжкому стані. В подальшому прибувають працівники швидкої медичної допомоги та госпіталізують ОСОБА_11 . Далі на відеозаписі зафіксовано обстановку у квартирі, плями бурого кольору на килимі та ліжку (т. 1 а.с. 150-154).

Суд враховує, що використання відеокамер працівниками поліції регламентується положеннями ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», де зазначено, що працівники поліції мають право використовувати відео зйомку з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, що є превентивним заходом діяльності поліції. Таким чином, після прибуття на місце події за викликом працівники поліції застосовували відео зйомку як превентивний захід, з метою виявлення та фіксування правопорушення, а не для проведення допиту.
Крім того, зазначений відеозапис, цілком підтверджує обставини, про які зазначили в судовому засіданні під час допиту потерпілий та свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та зафіксовані в інших письмових доказах. Таким чином, колегія суддів вважає цей доказ допустимим.
У висновку експерта №081-69-2020 від 12 березня 2020 року, встановлено, що в плямах на жіночій білизні (об. №1) та штанах (об. №2, 3), наданих на дослідження, сперма морфологічним методом та кров методом висхідної тонкошарової хроматографії не знайдені (т. 1 а.с. 163-165).
З висновку експерта №091-70-2020 від 15 квітня 2020 року встановлено, що згідно висновку експертного дослідження №082-132-2020 від 05 лютого 2020 року, кров потерпілої ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютеніном анти-В ізосерологічної системи АВО. Згідно висновку експерта №81-70-2020 від 12 березня 2020 року кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО.
При судово-цитологічному досліджені змивів з рук (об. 1, 2) підозрюваного ОСОБА_7 виявлена кров людини, статева належність якої не встановлена через відсутність клітинних елементів крові. При встановлені групової належності крові виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО, що не виключає їх походження від потерпілої ОСОБА_11 . В об. 1, 2 слина та клітини тканин людини не знайдені (т. 1 а.с. 166-169, 170).
У висновку експерта №10-445 від 18 березня 2020 року встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілю) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 (об`єкт №1) (таблиця 1.1, додаток 1) (т. 1 а.с. 173-175, 176, 177-179).
У висновку експерта №17-1/426 від 19 лютого 2020 року встановлено, що вилучені 29 січня 2020 року при проведені огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , сліди пальців рук з розмірами по осях 26х16 мм, 21х13 мм, 18х14 мм, 12х13 мм, 14х15 мм, 12х14 мм, 20х15 мм, слід папілярного узору з розмірами по осях 16х17 мм та сліди долонь рук з розмірами по осях 38х26 мм, 28х23 мм придатні для ідентифікації за ними особи (осіб), а інші сліди папілярних узорів непридатні для ідентифікації за ними особи (осіб).
Сліди пальця руки з розмірами по осях 21х13 мм, 12х13 мм залишені середнім пальцем правої руки ОСОБА_7 , сліди пальця руки з розмірами по осях 18х14 мм, 12х14 мм залишені мізинцем правої руки ОСОБА_7 слід пальця руки з розмірами по осях 14х15 мм залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_7 .
Сліди пальців рук з розмірами по осях 16х17 мм та сліди долонь рук з розмірами по осях 38х26 мм, 28х23 мм, залишені не ОСОБА_7 , а іншою особою (особами) (т. 1 а.с. 183-192, 193-197).

У висновку експерта №081-70-2020 від 12 березня 2020 року встановлено, що кров трупа ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. Кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В.
У змиві з ковдри (об. №1), вилученому при обшуку, знайдена кров людини, при встановлені групової належності якої виявлений антиген А. Ця кров могла походити як від потерпілої ОСОБА_11 , так і від підозрюваного ОСОБА_7 .

У висновку експерта №081-71-2020 від 20 березня 2020 року встановлено, що на наданій на експертизу наволочці світло-жовтого кольору (об. №1-3наволочці блакитного кольору (об. №5-10), наволочці світло-коричневого кольору (об. №11-13) та фрагменті тканини (об. №16), виявлена кров людини. При визначені групової належності цієї крові виявлений антиген А, що не виключає можливості її походження як окремо від потерпілої ОСОБА_11 або підозрюваного ОСОБА_7 , так і від цих двох осіб разом. Сперма морфологічним методом в даних об`єктах не виявлена.

В об. №4 на наволочці світло-жовтого кольору, в об. №14-15 на наволочці світло коричневого кольору та в об. №17 на фрагменті тканини, наданих на дослідження, сперма морфологічним методом та кров методом тонкошарової хроматографії не виявлені (т. 1 а.с. 203-207, 208).

У висновку експерта №042/1-133-2020 від 13 березня 2020 року, встановлено, що при проведені судово-медичного обстеження ОСОБА_7 виявлені ушкодження: синець на фоні набряку м`яких тканин на тильній поверхні правої кисті в проекції 2-5 п`ясних кісток з переходом на проксимальні фаланги відповідних пальців; садна на тильній поверхні правої кисті в проекції проксимальних між фалангових суглобів другого, третього та четвертого пальців.
Характер, морфологія, локалізація виявлених ушкоджень, свідчить про те, що вони могли утворитись від однократної дії тупого предмету характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну, вказаному в постанові, тобто 29 січня 2020 року, не були небезпечними для життя та як у сукупності так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Будь яких ушкоджень, особливостей, сторонніх тіл в ділянці зовнішніх статевих органів не виявлено.
При судово-цитологічному дослідженні мазків-відбитків, змиву зі статевого члена ОСОБА_7 знайдені кров людини, голівки сперматозоїдів. Слина та клітини піхвового епітелію не виявлено (т. 1 а.с. 210-213).
У висновку експерта №091-71-2020 від 15 квітня 2020 року, зазначено, що при судово-цитологічному досліджені штанів чоловічих чорного кольору (об. 1-4) в об. 3, 4 виявлена кров людини, статева належність якої не встановлена через відсутність клітинних елементів крові. При встановлені групової належності крові в об. 3, 4 виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО, що не виключає їх походження як від потерпілої ОСОБА_11 , так і від підозрюваного ОСОБА_7 . Кров в об. 1, 2, а також слина, сперма і клітини тканини людини в об. 1-4 не знайдені (т. 1 а.с. 225-228, 229).

У висновку експерта №101-20-2020 від 29 травня 2020 року встановлено, що генетичні ознаки біологічного матеріалу, виявленого при дослідженні зрізів нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_7 (об. 1), по всіх досліджуваних локусах ДНК ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_11 . Біологічний матеріал в даному об`єкті, ймовірно, походить від ОСОБА_11 . Величина вірогідності випадкового збігу складає величину 5,01/10-18, тобто в середньому 5 осіб з 10 000 000 000 000 000 000 мають встановлені генетичні ознаки (т. 2а.с. 11-14).

У висновку амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 210 від 07 квітня 2020 року, вказано, що ОСОБА_7 потребує проведення стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи (т. 2 а.с. 8-10).
Згідно висновку стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 75 від 02 червня 2020 року, ОСОБА_7 у період часу до якого відносяться діяння, в скоєнні яких він підозрюється, страждав на органічне ураження головного мозку поєднаного ґенезу (інтоксикаційно-травматичного) із церебрастенічним синдромом (шифр по МКХ-10 F 06.8). За своїм психічним саном він міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
ОСОБА_7 у період часу до якого відносяться діяння, в скоєнні яких він на даний час підозрюється за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
ОСОБА_7 на даний час страждає на органічне ураження головного мозку поєднаного ґенезу (інтоксикаційно-травматичного) із церебрастенічним синдромом (шифр по МКХ-10 F 06.8). За своїм психічним станом застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_7 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (шифр по МКХ-10 F 10.2). ОСОБА_7 потребує протиалкогольного лікування. Будь-яких протипоказань з боку психіки для призначення даного лікування підекспертний не виявляє. ОСОБА_7 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (шифр по МКХ-10 F 10.2).
У період правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_7 не знаходився в стані фізіологічного афекту, а також в будь-якому іншому фізіологічно нормальному вираженому афективному стані.
ОСОБА_7 виявляє низький рівень функціонування когнітивних процесів (пам`яті, уваги, мислення), що поглиблюється педагогічною занедбаністю періоду шкільного навчання (обмежений обсяг загальноосвітніх знань, невисокий розвиток автоматизованих розумових навичок, вузький світогляд, відсутність пізнавальних інтересів). В особистісній сфері: ситуаційна комунікабельність, емоційна зовнішня зглаженість, внутрішня лабільність, емоційна поверхневість, полегшене ставлення до оточуючих подій, байдужість до життєвих перспектив; вольова нестійкість, уникання залучання зусиль, швидка пересичуваність нецікавою діяльністю, імпульсивність реагування, особистісна спрощеність, низький рівень домагань, залежна мотивація поведінки (алкогольна), звуження кола інтересів, морально-етичний недорозвиток, ознаки соціальної деградації особистості, запальність та дратівливість у стані сп`яніння. Вище зазначені риси характеризують особистість нестійкого кола з проявами реакцій збудливого типу в стані сп`яніння.
Наявні в ОСОБА_7 характерологічні риси нестійкого кола знайшли свій прояв у період правопорушення, в якому він підозрюється. (т. 2 а.с. 45-48).

У протоколі огляду відеозапису від 21 квітня 2020 року зафіксовано перегляд двох DVD-R дисків, 4.7 Gb на яких містяться відеозаписи, який надав ОСОБА_16 , який представляє ТОВ «Інформаційні технології». Під час перегляду файлів у час 15 год 58 хв 06 с в лівій частині кадру зображено чоловіка, який одягнений у куртку темно-синього кольору із зеленою блискавкою та капюшоном, у світло-сині за кольором джинси, у темні кросівки із білою підошвою на голові вдягнутий у чорний блайзер. Даний чоловік у руках тримає пакети. Поруч із даним чоловіком знаходиться жінка, що вдягнена у коричневу куртку, світло-сині джинси, кросівки фіолетового кольору та чорну шапку з балабоном на голові. (Під час досудового розслідування встановлено особу чоловічої статі ОСОБА_7 та особу жіночої статі ОСОБА_11 ). Ці особи разом прямують до під`їзду №3 будинку АДРЕСА_6 . Жінка своїм ключем відкриває вхідні двері, що обладнані домофонною системою та заходить до під`їзду, позаду неї заходить ОСОБА_7 з пакетами в руках. Після чого вхідні двері зачиняються.

О 21 год 09 хв 10 с. зафіксовано двох чоловіків працівників правоохоронних органів, які прямують та заходять до під`їзду №3 вищевказаного будинку. О 21 год 12 хв 47 с зображено двох працівників швидкої медичної допомоги, які заходять до під`їзду №3 (т. 2 а.с. 33-39).

У постановах виявлені та вилучені під час досудового розслідування речі визнані речовими доказами (т. 1 а.с. 105, 106, 107, 108, 116-119, т. 2 а.с. 40, 41).
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Враховуючи вище зазначене, суд не визнає належними, як доказ винуватості ОСОБА_7 досліджені під час судового розгляду: висновок експерта №101-24-2020 від 29 травня 2020 року, яким встановлено, що при дослідженні змиву зі статевого члена підозрюваного ОСОБА_7 (об.1) придатного для ідентифікації ДНК-профіля отримати не вдалось, що може бути пов`язано зі значним ступенем деградації ДНК під впливом зовнішніх факторів, з присутністю інгібіторів реакції ампліфікації, а також з недостатньою кількістю біологічного матеріалу (т. 2 а.с. 15-17).

висновок експерта №101-23-2020 від 29 травня 2020 року, яким встановлено, що при дослідженні змивів з рук підозрюваного ОСОБА_7 (об. 1,2) придатних для ідентифікації ДНК-профілей отримати не вдалося, що може бути пов`язано зі значним ступенем деградації ДНК під впливом зовнішніх факторів, з присутністю інгібіторів реакції ампліфікації, а також з недостатньою кількістю біологічного матеріалу (т. 2 а.с. 18-20), оскільки вони не встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
З вироку Веселівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 152 КК України до 10 років позбавлення волі.

Щодо доводів сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, то слід зазначити наступне.

З встановлених у судовому засіданні обставин, а саме: показань потерпілого, свідків, протоколів огляду місця події, записів з відеокамер та висновків експертів вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 знаходились у квартирі самі. Крім того, час виникнення тілесних ушкоджень припадає на час перебування ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_7 . Також той факт, що двері квартири були замкнені зсередини на ключ, електричні запобіжники були виключені, а мобільний телефон ОСОБА_11 схований за кріслом, свідчить про те, що обвинувачений вчинив всі дії для подолання опору потерпілої та позбавив можливості звернутись за допомогою.
Аналізуючи показання обвинуваченого в частині спільного добровільного вживання алкогольних напоїв та їжі з потерпілою, а також добровільності оголення, суд вважає їх неправдивими, оскільки з протоколу огляду місця події вбачається, що обстановка у квартирі порушена, на підлозі знайдено пляшку горілки та склянку, ніяких тарілок із закускою та приготовленою їжею не виявлено. Крім того, той факт, що пакети з продуктами, які потребували поміщення в холодильник, залишилися лежати під дверима, свідчить про те, що насильницькі дії до потерпілої розпочались одразу після входу в квартиру.
Крім того, одяг потерпілої був знятий в очевидно насильницький спосіб, оскільки труси та колготи були одягнені одні на одні та кинуті на підлозі, а бюстгальтер кинутий біля батареї. Суд вважає, що ці факти, а також кількість, локалізація та інтенсивність нанесених тілесних ушкоджень свідчать про відсутність добровільної згоди потерпілої на будь-які дії сексуального характеру.
З показань потерпілого та свідків, а також бодікамер працівників поліції, які прибули на виклик, вбачається, що ОСОБА_7 був оголений, лише у гольфі ОСОБА_11 . Крім того, згідно висновку експерта №042/1-133-2020 від 13 березня 2020 року при судово-цитологічному дослідженні мазків-відбитків, змиву зі статевого члена ОСОБА_7 знайдені кров людини, голівки сперматозоїдів. Слина та клітини піхвового епітелію не виявлено, що свідчить про те, що він відчував статеве збудження від вчинення певних дій (не виключено, що опіків), а також вчиняв дії сексуального характеру, коли ОСОБА_11 була в крові.

На підтвердження цих обставин потерпілий та свідки, будучи повідомленими про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів, зазначили, що на запитання до матері «чи домагався до неї чоловік, якого застали в квартирі?», ОСОБА_11 відповіла, що «намагався».

Водночас, судом не було безпосередньо досліджено показання ОСОБА_11 . За загальним правилом, використання судом її показань як доказу вважалося б несумісним з інтересами сторони захисту. Однак, це правило не є абсолютним. Його необхідно розглядати через призму інших чинників, притаманних певній конкретній справі. З цією метою суду необхідно зрівноважити конкуруючі інтереси сторони захисту та сторони обвинувачення задля здійснення справедливого судочинства.

По-перше, використання показань особи, яка не була допитана в суді, як доказу залежить від вагомості причин неприбуття до суду. До таких підстав суд відносить смерть особи. У цьому випадку, неприбуття особи не пов`язане з певними вольовими діями чи переконаннями потерпілої, а з об`єктивними, реальними та невідворотними обставинами.

По-друге, використання такого доказу має значення для встановлення обставин кримінального провадження. Показання потерпілої ОСОБА_11 необхідні задля доведення чи спростування факту сексуального насильства до неї.

По-третє, неможливість безпосереднього допиту ОСОБА_11 в суді не повинна заганяти правосуддя у глухий кут з огляду на значення цього доказу для встановлення обставин вчинення злочинів.

Використання таких показань судом піддано детальній перевірці. Вони підтверджуються та взаємоузгоджуються з іншими дослідженими доказами.
Судом надано стороні захисту достатні зрівноважуючі фактори, що дозволяють здійснити справедливу і правильну оцінку достовірності таких показань та, як наслідок, застосувати їх при оцінці певних фактичних даних.
Потерпілий та свідки у судовому засіданні надали покази, що зі слів матері ОСОБА_11 . ОСОБА_7 побив та домагався її.
Такі твердження вважаються показаннями з чужих слів (ч. 1 ст. 97 КПК України). Вони висловлені в усній формі та ґрунтуються на поясненні ОСОБА_11 , однак суд вважає такий доказ допустимим.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.
При цьому, суд зобов`язаний враховувати:
1) значення пояснень і показань, у випадку їх правдивості, для з`ясування певної обставини і їх важливість для розуміння інших відомостей;
2) інші докази щодо питань, передбачених пунктом 1 цієї частини, які подавалися або можуть бути подані;
3) обставини надання первинних пояснень, які викликають довіру щодо їх достовірності;
4) переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень;
5) складність спростування пояснень, показань з чужих слів для сторони, проти якої вони спрямовані;
6) співвідношення показань з чужих слів з інтересами особи, яка надала ці показання;
7) можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту.
Судом досліджено показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 безпосередньо в судовому засіданні. Стороною захисту реалізовано своє право на перехресний допит потерпілого та свідків перед судом з метою спростування їх показань.
Судом враховується значення показань для отримання відомостей щодо обставин вчинення злочинів, з яких можна робити висновки щодо вчинення до ОСОБА_11 насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в її тіло без добровільної згоди.

Також враховано обставини надання первинних пояснень ОСОБА_11 , які не викликають сумніву у суду щодо їх достовірності, а захистом не наведено обґрунтованих відомостей, що могли б свідчити про їх неправдивість.

Суд вважає, що заперечення ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України спростовується дослідженими судом доказами та розцінює його позицію не інакше, як намагання уникнути відповідальності за свої дії.

Таким чином, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілої та вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинене особою раніше судимою за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 153 КК України відповідно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого підтверджено чеком від алкотестеру «Drager». Результат тесту 1.15 промілле.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації, на момент вчинення злочинів не мав постійного місця проживання та соціальних зв`язків, за місцем відбування попереднього покарання характеризувався негативно, раніше судимий,не працює; ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, потерпілого, особи винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 153 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_7 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_7 вчинив злочини у період не відбутого покарання за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2012 року, яким його засуджено за ч. 4 ст. 152 КК України до 10 років позбавлення волі (т. 2 а.с. 80-81), оскільки ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 квітня 2019 року його звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 2 роки 4 місяці 11 днів (т. 2 а.с. 83-84).
Відповідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК). Також у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі із застосуванням положення ч. 1 ст. 71 КК України та до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2012 року.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 153 КК України та призначити покарання:
за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років;
за ч. 2 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за постановленим вироком приєднати частково невідбуте покарання за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2012 року, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту затримання, а саме з 29 січня 2020 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Речові докази: зрізи нігтів з лівої та правої руки ОСОБА_7 , які передано на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 015498), змиви з правої та лівої руки ОСОБА_7 (квитанція № 015502), змиви речовини бурого кольору, штани та жіноча спідня білизна, наволочки у кількості 3 шт, зріз простирадла, зразки букального епітелію, крові та слини ОСОБА_7 , які передано на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 014815), сліди папілярних узорів, дактилокарта, які передано на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 014769), змиви з лівої та правої руки, зрізи нігтів з лівої та правої руки), предмет, схожий на ніж чорного кольору, светр чорно-білого кольору, взуття та одяг, які передано на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 015498) знищити;

штани чоловічі чорного кольору із яких було вилучено грошові кошти у розмірі 471 грн. та два чеки з магазину «Фора», чоловічі кофти у кількості 2 шт, блейзер шкіряний чорного кольору, шнурок чорного кольору з кофти, мобільний телефон марки «Elefone» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , які передано на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 015498) повернути власнику;

мобільний телефон марки «Ulefone» імеі1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_4 , номер телефону НОМЕР_5 , чоловіче спортивне взуття чорного кольору з білою вставкою, куртка сірого кольору штани чоловічі темно-синього кольору з чорним ремінцем із яких було з грошовими кошти у розмірі 1 463 грн 00 к., ланцюжок з металу жовтого кольору повернути власнику;

грошові кошти у сумі 1512 грн та 471 грн, які під розписку від 08 травня 2020 року передані ОСОБА_9 залишити у володінні ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме: в розмірі 4 396 грн 28 к. за проведення дактилоскопічної експертизи №17-1/426 від 19 лютого 2020 року; 3 206 грн 30 к. за проведення судово-медичної експертизи № 042/1-133-2020 від 13 березня 2020 року, 2844 грн 43 к. за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 10-445 від 18 березня 2020 року, а всього в сумі 10 447 грн 01 к.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3