Провадження № 11-кп/4820/121/21 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 681/1041/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

головуючої - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000173 від 25 травня 2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Полонського районного суду від 02 жовтня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого;

визнано винуватим за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 150 (сто п`ятдесят) гривень матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

За вироком суду, 23 травня 2020 року о 10.00 годині на території подвір`я домогосподарства АДРЕСА_2 між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих відносин виник конфлікт, під час якого неповнолітній ОСОБА_9 , з метою уникнення конфлікту, зробив зауваження ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_7 підійшов з-за спини до ОСОБА_9 та, із прикладанням фізичної сили, схопив його лівою рукою за праву руку та, потягнувши до верху, викрутив її за спину, чим завдав останньому тілесних ушкоджень у вигляді надриву м`язу правого плечового суглобу, тандиту (запалення) зв`язки довгої головки біцепса правого плечового суглобу, бурситу (запалення) синовіальної оболонки зв`язки довгої головки біцепса правого плечового суглобу, міозиту (запалення) дельтовидної групи м`язів правого плечового суглобу, які за характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Відмовити у задоволенні позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги аргументує неповнотою розгляду справи, яка полягає у відхиленні судом його клопотань про допит свідків, які б могли підтвердити його невинуватість у вчиненні інкримінованого злочину.

Наголошує, що під час конфлікту із колишньою співмешканкою на нього накинувся потерпілий, а тому він вимушений був оборонятися, відштовхнувши його від себе. При цьому жодних тілесних ушкоджень не спричиняв, умислу на заподіяння таких не мав.

Зазначає, що потерпілий не проходив лікування, жодних ушкоджень здоров`я не мав, а тому розмір моральної та матеріальної шкоди є завищеним та невмотивованим місцевим судом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Наведених вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Зокрема, ухвалюючи вирок, при формулюванні обвинувачення, місцевий суд, встановив та зазначив місце, час, спосіб вчинення кримінального правопорушення, наслідки, форму вини й мотиви злочину, якими керувався обвинувачений, послався на відповідну частину статті Основної частини КК та докази на підтвердження встановлених судом обставин, що відповідає вимогам пункту 2 частини 3 статті 374 КПК України.

У матеріалах кримінального провадження наявний звукозапис судових засідань, з якого убачається, що потерпілий ОСОБА_9 надав суду чіткі та послідовні показання, які суд першої інстанції поклав в основу вироку, та які узгоджуються з показаннями самого обвинуваченого щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень.

Так, потерпілий детально розповів про обставини заподіяння йому обвинуваченим тілесних ушкоджень та наглядно продемонстрував спосіб їх спричинення під час проведення слідчого експерименту від 03.06.2020 року.

Вказаний спосіб спричинення тілесного ушкодження потерпілому був визнаний і самим обвинуваченим під час його допиту в судовому засідання місцевого суду, та деталізований ним в ході проведеного слідчого експерименту від 25.06.2020 року.

Не заперечувався обвинуваченим і факт наявності самої конфліктної ситуації між ним та потерпілим, яка мала місце 23 травня 2020 року, і яка переросла у штовханину, в ході якої він схватив потерпілого за праву руку та потягнув до себе.

Наявність причинного наслідкового зв`язку між заподіянням тілесних ушкоджень та подією, що мала місце 23 травня 2020 року, підтверджується висновком судово-медичної експертизи №258 від 02.06.2020 року, відповідно до якого виявлені у потерпілого тілесні ушкодження відносяться до категорії легкого ступеня, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, і могли утворитися в час та за обставин на які вказує останній, а саме внаслідок викручування руки в плечовому суглобі.

Ставити наведені докази під сумнів, підстав немає. Крім того, колегією суддів не встановлено доказів, які б підтверджували отримання потерплим тілесних ушкоджень при інших обставинах чи за участю інших осіб.

З огляду на вказану сукупність доказів у кримінальному провадженні колегія суддів має підстави вважати, що у кримінальному провадженні встановлено всі обставини вчинення кримінального правопорушення відповідно до вимог статті 91 КПК й оцінено за правилами статті 94 КПК для беззаперечного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України.

З достатньою повнотою суд першої інстанції розглянув заявлений цивільний позов, а його висновки щодо розміру морального та матеріального відшкодування належним чином мотивований.

Посилання ж сторони захисту на порушення загальних вимог кримінального процесуального закону місцевим судом при розгляді цивільного позову, є безпідставними та спростовуються наступним.

Відповідно до ст.1167 ЦК України і роз`яснень, наданих в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення втраченого здоров`я.

Вирішуючи питання про розгляд цивільного позову законного представника потерпілого про відшкодування моральної шкоди і задовольняючи його частково, місцевий суд врахував характер і тривалість моральних страждань потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, час зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, обставини, при яких була спричинена шкода його здоров`ю, ступінь вини обвинуваченого.

З урахуванням цих обставин, розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 гривень відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Доводи сторони захисту про те, що потерпілий за медичною допомогою не звертався, що виключає заподіяння йому будь-якої матеріальної та моральної шкоди, є не спроможними та спростовуються даними судово-медичної експертизи, проведеної на підставі медичних документів, в тому числі амбулаторної картки потерпілого, відповідно до якої останній звертався за медичною допомогою до травматолога, проводив ультразвукове обстеження плечового суглобу, під час чого у потерпілого було виявлено ряд ушкоджень плечового суглобу.

Спростовуються матеріалами провадження і доводи сторони захисту про недоведеність потерпілим, що у його повсякденному житті відбулися значні негативні зміни та підрив здоров`я, а також неврахування майнового стану обвинуваченого, адже вказані обставини якраз і були взяті до уваги місцевим судом при розгляді цивільного позову, що потягло за собою визначення значно меншої, ніж заявлена в позові (20 000 грн), суми відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, у процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила матеріальних чи процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильності кваліфікації його дій, розміру призначеного покарання та завданої злочином матеріальної та моральної шкоди. Відповідно і підстав для зміни чи скасування вироку суду, щодо останнього не вбачається.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4