ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/362/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
представника власника майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000118 від 18.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 05.02.2021 року клопотання прокурора задоволено частково.

Суд вирішив накласти арешт на тимчасово вилучене 28.01.2021 під час проведення обшуку в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та в автомобілі Volkswagen Passat днз: НОМЕР_1 , майно власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно переліку у клопотанні - до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.

Місцем зберігання арештованого майна визначено СУ ГУ ДФС у Харківській області, згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

У задоволенні іншої частини клопотання слідчий суддя вирішив відмовити.

Зобов`язано орган досудового розслідування за участю спеціаліста в області комп`ютерної техніки здійснити огляд: жорсткого диску «SAMSUNG SSD 850 PRO» 512 GB S/n: S250NXAH303786A; мобільного телефону Iphone чорного кольору model A1778, FCC ID: BCG-E3091A, IC: 579C-E3091A, ноутбук SONY (чорного кольору) s/n 00262, в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаних носіях та можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні, для залучення до матеріалів кримінального провадження № 0000118 від 18.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.209 КК України, після чого передати вказану техніку на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Попереджено ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Зобов`язано слідчого ОСОБА_10 повернути печатку ТОВ «Техностар енергопроект» керівнику ТОВ «Техностар енергопроект» код 42821525 ОСОБА_8 .

Представник власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти у сумі 5700 доларів США та 4 металеві злитки жовтого кольору вагою 100 гр. і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання в цій частині та зобов`язати орган досудового розслідування негайно повернути зазначене тимчасово вилучене майно.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ухвала слідчого судді в частині задоволення клопотання прокурора про арешт майна, а саме: 5700 доларів США та 4 металеві злитки жовтого кольору вагою 100 гр. є незаконною і необґрунтованою, тобто такою, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України, у зв`язку із чим на підставі п.2 ч.3 ст.407 КПК України вона підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали, оскільки ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова не надавалось дозволу на вилучення грошових коштів, інших цінностей та майна під час обшуку автомобіля.

Зазначає, що на час розгляду клопотання жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні. Вилучене майно не має жодного відношення до вчиненого кримінального правопорушення, та не відповідає ознакам, визначеним ст.98 КПК України, а слідчим суддею не було оцінено розумність та співмірність такого обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника майна.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги, зазначив, що золоті злитки були придбані ОСОБА_8 у 2014 році, а тому вказане майно не має відношення до кримінального провадження щодо фактів можливої легалізації майна, оскільки органом досудового розслідування фактично здійснюється перевірка укладення та виконання контрактів укладених упродовж 2019 року.
Прокурор у кримінальному провадженні просив розглянути апеляційну скаргу на розсуд суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна та прокурора, дослідивши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

З матеріалів провадження встановлено, що СУ ГУ ДФС в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000118 від 18.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2020 року надано дозвіл на проведення обшуку в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованих на земельній ділянці кадастровий номер: :08:018:0040 за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та фактично використовуються ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с. 17-18).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2020 надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі Volkswagen Passat днз: НОМЕР_1 (№ куз. НОМЕР_2 , 2010 р.в., чорного кольору), що на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 2 а.с. 13-14).

28.01.2021 з 08:30 год. по 16:05 год. в ході проведення обшуку в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено майно, перелік якого зазначено в протоколі обшуку (том 1 а.с. 19-26).

28.01.2021 з 16:25 год. по 17:10 год. в ході проведення обшуку в автомобілі Volkswagen Passat днз: НОМЕР_1 , виявлено та вилучено майно, перелік якого зазначено в протоколі обшуку (том 2 а.с. 15-18).

Клопотання про арешт майна подано до поштового відділення 29.01.2021 (том 1 а.с. 151, том 2 а.с. 141) та надійшло до суду 03.02.2021 (том 1 а.с. 1-15).

Оскільки ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 05.02.2021 року оскаржено лише в частині накладення арешту на майно, а саме грошові кошти в розмірі 5700 доларів США та 4 металеві злитки жовтого кольору вагою 100 гр., то колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах поданої апеляційної скарги, а щодо іншого майна на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи клопотання прокурора в частині накладення арешту на матеріальні цінності слідчий суддя виходив з того, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.170 КПК, оскільки могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.209 КК України та підстави одержання ОСОБА_8 грошових коштів та золотих злитків мають бути перевірені в ході здійснення досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу прокурор долучив до матеріалів провадження постанову старшого слідчого з ОВС 1-го ВРКП СУ ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_12 від 29.01.2021 року, згідно якої майно, на яке він просить накласти арешт, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, шляхом винесення про це постанови, в якій зазначено підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст.98 КПК України.

Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження, пошкодження,знищення,перетворення, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

За ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, посилання апелянта на те, що в ході проведення обшуку було вилучено майно, дозвіл на вилучення якого не надавався, колегія суддів вважає безпідставними оскільки відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як вбачається з матеріалів провадження досудове розслідування здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.2 ст.209 КК України, а саме легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, тобто вилучене майно може мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням, а дійсні джерела його походження є предметом доказування, згідно ст. 91 КПК України, виходячи з обраної кваліфікації дій.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_8 не вручено повідомлення про підозру у зазначеному кримінальному правопорушенні, оскільки арешт майна з підстав передбачених ч.2,3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна та не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що золоті злитки були придбані ОСОБА_8 у 2014 року та не мають відношення до подій, які перевіряються органами досудового розслідування, оскільки ні власником майна ні його представником не були надані докази, відповідно до ст.ст.84-86 КК України, на підтвердження вказаного факту, а саме сертифікат якості банківських металів у зливках і порошках - офіційний штамп (клеймо, товарний знак) або письмовий документ визнаного виробника, українського виробника, що засвідчує пробу банківського металу та ідентифікує назву визнаного виробника або українського виробника або квитанції про здійснення валютно-обмінної операції/операції із торгівлі банківськими металами з фізичною поставкою відповідно до Постанови НБУ «Про затвердження Положення про структуру валютного ринку України, умови та порядок торгівлі іноземною валютою та банківськими металами на валютному ринку України» від 02.01.2019 року № 1 та Постанови НБУ Про затвердження Положення про здійснення операцій із валютними цінностями від 02.01.2021 року № 2

Крім того, як пояснив прокурор у кримінальному провадженні на час розгляду апеляційної скарги органом досудового розслідування ще не здійснено перевірку 4 металевих злитків жовтого кольору вагою 100 гр. та джерело походження грошових коштів достовірно не встановлено.

Постанова слідчого про визнання речовими доказами грошових коштів та 4 металевих злитків жовтого кольору вагою 100 гр. (том 2 а.с.120-140) на час апеляційного перегляду не скасована.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам власника майна та у відповідності до вимог ст.ст.132,170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання органу досудового розслідування та накладаючи арешт на майно, повний перелік якого зазначено у резолютивній частині ухвали, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на

Колегія суддів також враховує, що обраний запобіжний захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим та обумовлений метою встановлення джерела походження грошових коштів, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України. Також, в подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Колегія суддів роз`яснює сторонам ч.6 ст.28 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: