КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на: автомобіль «MERCEDES-BENZ G500», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що органом досудового розслідування доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою забезпечення конфіскації майна та збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Згідно доводів апеляційної скарги, ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, а також такою, яка постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства.

Так, апелянт вказує на відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, посилаючись на ті обставини, що надані органом досудового розслідування матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували, що арештоване майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Зокрема, захисник посилається на те, що ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000072 про підозру не повідомлено, а прокурором до клопотання про накладення арешту не долучено доказів на підтвердження придбання вказаного майна за грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом, а також його належність ОСОБА_9 .

Зокрема, представник зазначає, що ОСОБА_6 не перебуває у шлюбі з підозрюваним ОСОБА_9 , а тому, на переконання сторони захисту, дане майно належить останній на праві особистої приватної власності та не може бути визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Посилається адвокат і на порушення органом досудового розслідування строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, на подачу до суду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Крім того, ОСОБА_7 вказує і на неможливість вирішення в рамках одного провадження питання про передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Одночасно представник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення представника та власника майна, а про постановлене судом рішення останнім стало відомо лише 13 листопада 2020 року від представника підприємства АРМА.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, будучи належним чином повідомленою про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилася, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про поважність причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді, то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На переконання колегії суддів, вказаних вимог закону слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, дотримався.
Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 22 листопада 2012 року за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 разом з іншими учасниками злочинної групи, певний час, займалися сумісною протиправною діяльністю, отриманий дохід від якої згідно досягнутої домовленості, розподіляли між всіма учасниками злочинної групи.

Так, влітку 2009 року ОСОБА_12 отримав певну суму грошових коштів від сумісної протиправної діяльності з ОСОБА_13 та іншими учасниками злочинної групи, частину якої передав ОСОБА_14 для подальшого розподілу між іншими учасниками.

Однак, ОСОБА_15 , всупереч наявної домовленості, всю суму грошових коштів, отриманих від ОСОБА_12 залишив собі, не розподіляючи між іншими учасниками сумісної злочинної діяльності.

ОСОБА_12 дізнавшись про вищевказані дії ОСОБА_10 повідомив йому, що він розповість про цей факт іншим учасниками злочинної групи.

ОСОБА_15 усвідомлюючи, що вказана інформація може негативно вплинути на його авторитет між іншими учасниками злочинної групи, вирішив вчинити умисне вбивство ОСОБА_12 з метою недопущення повідомлення ОСОБА_12 іншим учасникам злочинної групи про присвоєння ним грошових коштів та з метою залишення вказаних грошових коштів собі. Таким чином, у ОСОБА_16 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_12 з корисливих мотивів.

З метою полегшення реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_15 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, запропонував невстановленій досудовим розслідуванням особі вчинити умисне вбивство ОСОБА_12 , на що вона погодилась. Таким чином, ОСОБА_15 вступив з невстановленою досудовим розслідуванням особою у злочинну змову на вчинення протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.

У подальшому з метою реалізації сумісного умислу направленого на вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 , ОСОБА_15 з невстановленою досудовим розслідуванням особою при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав знаряддя вчинення умисного вбивства - вогнепальну зброю, а саме пістолет «CZ», кал. 7,65 мм «Браунінг», револьвер «Наган», кал. 7,62 мм, та боєприпаси до них.

Після чого, 06 жовтня 2009 року, близько 22 години, ОСОБА_15 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи в автомобілі, яким керував ОСОБА_12 , а саме автомобілі «Порш Каен» НОМЕР_2 , який знаходився між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , з метою реалізації сумісного злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, та усвідомлюючи свої злочинні дії і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді смерті останнього, зробили п`ять пострілів з вогнепальної зброї в життєво важливі органи ОСОБА_12 , а саме в голову, черевну порожнину та стегно, спричинив згідно висновку судово-медичної експертизи сліпе проникаюче вогнепальне поранення голови: вхідна рана правої щечно-виличної області; сковзне вогнепальне поранення правого стегна; а також сліпе проникаюче вогнепальне кульове поранення голови: вхідна вогнепальна рана правої виличної області; сліпе проникаюче вогнепальне поранення голови: вхідна вогнепальна рана правої потиличної області голови справа; сліпе проникаюче вогнепальне кульове поранення живота та грудної клітини: вхідна вогнепальна рана правої передньобокової поверхні черевної стінки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення (по критерію вебезпечності в момент спричинення), які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 , та внаслідок чого 06 жовтня 2009 року на місці вчинення злочину настала смерть ОСОБА_12 .

Таким чином, ОСОБА_15 підозрється у вчиненні умисного вбивства, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненими з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Крім того, ОСОБА_15 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , незаконно придбав у невстановленої особи вогнепальну зброю, а саме пістолет «CZ», кал. 7,65 мм «Браунінг», револьвер «Наган», кал. 7,62 мм, та боєприпаси до них, після чого незаконно носив та зберігав їх без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_15 підозрюється у вчиненні незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами, тобто носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, приблизно у 2015 році (більш точна дата та час стороною обвинувачення не встановлена), ОСОБА_15 , знаходячись у невстановленому місці, маючи злочинний умисел на використання завідома підробленого офіційного документу, грубо порушуючи визначений законом порядок діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, їх апарату, об`єднань громадян, підприємств, установ та організацій, незалежно від форми власності, в частині підготовки, складання, використання і видачі офіційних документів, а також посвідчення фактів, які мають юридичне значення, вирішив отримати завідомо неправдивий офіційний документ, у якому містяться відомості про володільця і офіційно посвідчує його особу, має необхідні реквізити (фотографія, дані про особу, орган яким видано, тощо), а саме паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я іншої особи та використовувати даний документ для перетину Державного кордону України з метою прикриття своїх справжніх даних.

Так, ОСОБА_15 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа - паспорту громадянина України для виїзду за кордон, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, час та у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, діючи умисно, придбав підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 від 12 жовтня 2011 року виданий Керченським МУ ГУ МВС України в АР Крим на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополя, зареєстрованого в АДРЕСА_3 із вклеєною своєю фотокарткою.

Після чого, 13 травня 2015 року у денний період часу, ОСОБА_15 , знаходячись за адресою АДРЕСА_4 , у приміщенні Печерського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, діючи умисно, розуміючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання в результаті їх вчинення суспільно небезпечних наслідків, реалізуючи злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа - паспорту громадянина України для виїзду за кордон, виданий на ім`я іншої особи, використовуючи раніше виготовлений підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 від 12 жовтня 2011 року виданий начебто Керченським МУ ГУ МВС України в АР Крим на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополя, зареєстрованого в АДРЕСА_3 із вклеєною своєю фотокарткою, заповнив заяву про оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон та заяву про відсутність обставин, що обмежують право виїзду за кордон від імені ОСОБА_17 та подав уповноваженим особам.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 , 22 травня 2015 року, останній знаходячись у приміщенні Печерського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві за адресою: м. Київ вул. Михайла Омельяновича - Павленка, 14/12, отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , тобто завідомо підроблений документ.

У подальшому, 01 серпня 2018 року, ОСОБА_15 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, прибувши в пункт пропуску «Бориспіль-D» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», розташованого за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вул. Бориспіль-7, з метою вильоту під особистими даними іншої особи рейсом № 315 Київ-Бергамо у м. Бергамо Італійської Республіки, діючи умисно, усвідомлюючи, що документ, який надає право для виїзду за кордон є підроблений, о 19 год. 27 хв. пред`явив у зоні паспортного контролю працівникам Державної прикордонної служби, які здійснювали перевірку проїзних документів, завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тим самим використавши завідомо підроблений документ, перетнув Державний кордон України під особистими даними іншої особи.

Окрім цього, ОСОБА_15 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на використання завідомо підробленого документа - паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19 серпня 2018 року, прибувши до України рейсом № 152 сполученням «Гельсінкі-Київ» знаходячись у пункті пропуску «Бориспіль D» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», розташованого за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вул. Бориспіль-7, під час проходження паспортного контролю пред`явив о 16 год. 39 хв. працівнику Державної прикордонної служби, який здійснював перевірку проїзних документів у пасажирів, завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином використавши завідомо підроблений документ, безперешкодно залишив приміщення Міжнародного аеропорту «Бориспіль».

Також, 24 серпня 2018 року, ОСОБА_15 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, прибувши в пункт пропуску «Бориспіль-D» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» розташованого за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вyл. Бориспіль-7, з метою вильоту з країни під особистими даними іншої особи рейсом № 311 Київ-Мілан у м. Мілан Італійської Республіки, діючи умисно, усвідомлюючи, що документ, який надає право для виїзду за кордон є підроблений, о 09 год. 20 хв. пред`явив у зоні паспортного контролю працівнику Державної прикордонної служби, який здійснював перевірку проїзних документів, завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом ознайомлення із його змістом, тим самим використавши завідомо підроблений документ, перетнув Державний кордон України під особистими даними іншої особи.

Крім цього, ОСОБА_15 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на використання завідомо підробленого документа - паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01 вересня 2018 року, прибувши рейсом № 312 сполученням «Мілан-Київ» до України, знаходячись у пункті пропуску «Бориспіль D» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», розташованого за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вул. Бориспіль-7, під час проходження паспортного контролю пред`явив о 17 год. 27 хв. працівнику Державної прикордонної служби, який здійснював перевірку проїзних документів у пасажирів, завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином використавши завідомо підроблений документ, безперешкодно залишив приміщення Міжнародного аеропорту «Бориспіль».

Також, 08 вересня 2018 року, ОСОБА_15 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, прибувши в пункт пропуску «Бориспіль-D» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», розташованого за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вул. Бориспіль-7, з метою вильоту з країни під особистими даними іншої особи рейсом № 411 Київ-Дюсельдорф у м. Дюсельдорф Німеччина, діючи умисно, усвідомлюючи, що документ, який надає право для виїзду за кордон є підроблений, о 09 год. 31 хв. пред`явив у зоні паспортного контролю працівнику Держaвнoi прикордонної служби, який здійснював перевірку проїзних документів, завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом ознайомлення із його змістом, тим самим використавши завідомо підроблений документ, перетнув Державний кордон України під особистими даними іншої особи.

Крім цього, ОСОБА_15 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на використання завідомо підробленого документа - паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24 вересня 2018 року, прибувши рейсом № 312 сполученням «Мілан-Київ» до України, знаходячись у пункті пропуску «Бориспіль D» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», розташованого за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вул.Бориспіль-7, під час проходження паспортного контролю о 17 год. 50 хв. пред`явив працівнику Державної прикордонної служби, який здійснював перевірку проїзних документів у пасажирів, завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином використавши завідомо підроблений документ, безперешкодно залишив примішення Міжнародного аеропорту «Бориспіль».

Також, 12 жовтня 2018 року, ОСОБА_15 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, прибувши в пункт пропуску «Бориспіль-D» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», розташованого за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вул. Бориспіль-7, з метою вильоту з країни під особистими даними іншої особи рейсом № 335 Київ-Венеція у Венецію Італійської Республіки, діючи умисно, усвідомлюючи, що документ, який надає право для виїзду за кордон є підроблений, о 10 год. 22 хв. пред`явив у зоні паспортного контролю працівнику Державної прикордонної служби, який здійснював перевірку проїзних документів, завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом ознайомлення із його змістом, тим самим використавши завідомо підроблений документ, перетнув Державний кордон України під особистими даними іншої особи.

Крім цього, ОСОБА_15 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на використання завідомо підробленого документа - паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18 жовтня 2018 року, прибувши рейсом № 316 сполученням «Бергамо-Київ» до України, знаходячись у пункті пропуску «Бориспіль D» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», розташованого за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вул. Бориспіль-7, під час проходження паспортного контролю о 07 год. 48 хв. пред`явив працівнику Державної прикордонної служби, який здійснював перевірку проїзних документів у пасажирів, завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином використавши завідомо підроблений документ, безперешкодно залишив приміщення Міжнародного аеропорту «Бориспіль».

Також, 05 листопада 2018 року, ОСОБА_15 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, прибувши в пункт пропуску «Бориспіль-D» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», розташованого за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вул. Бориспіль-7, з метою вильоту з країни під особистими даними іншої особи рейсом № 311 Київ-Мілан у м. Мілан Італійської Республіки, діючи умисно, усвідомлюючи, що документ, який надає право для виїзду за кордон є піїфоблений, о 09 год. 57 хв. пред`явив у зоні паспортного контролю працівнику Державної прикордонної служби, який здійснював перевірку проїзних документів, завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом ознайомлення із його змістом, тим самим використавши завідомо підроблений документ, перетнув Державний кордон

України під особистими даними іншої особи.

Крім цього, ОСОБА_15 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на використання завідомо підробленого документа - паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 11 листопада 2018 року, прибувши рейсом № 146 сполученням «Брюсель-Київ» до України, знаходячись у пункті пропуску «Бориспіль D» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», розташованого за адресою; Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вул. Бориспіль-7, під час проходження паспортного контролю о 15 год. 46 хв. пред`явив працівнику Державної прикордонної служби, який здійснював перевірку проїзних документів у пасажирів, завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином використавши завідомо підроблений документ, безперешкодно залишив приміщення Міжнародного аеропорту «Бориспіль».

Також, 19 січня 2019 року, ОСОБА_15 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, прибувши в пункт пропуску «Бориспіль-D» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», розташованого за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вул. Бориспіль-7, з метою вильоту з країни під особистими даними іншої особи рейсом № 335 Київ-Венеція у Венецію Італійської Республіки, діючи умисно, усвідомлюючи, що документ, який надає право для виїзду за кордон є підроблений, о 10 год. 22 хв. пред`явив у зоні паспортного контролю працівнику Державної прикордонної служби, який здійснював перевірку проїзних документів, завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом ознайомлення із його змістом, тим самим використавши завідомо підроблений документ, перетнув Державний кордон України під особистими даними іншої особи.

Таким чином, ОСОБА_15 підозрюється у використанні завідомо підробленого документу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

18 березня 2020 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Погірці Самбірського району Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_9 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , яка має у власності автомобіль «MERCEDES-BENZ G500», д.н.з. НОМЕР_1 , придбаний за гроші набуті кримінально протиправним шляхом, тобто має ознаки зазначені у ч. 1 ст. 98 КПК України та є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно інформації ДПС України за останні 10 років ОСОБА_15 не мав джерела доходів, отриманих від податкових агентів, а також ОСОБА_6 за останні 10 років не мала постійного джерела доходів.

22 травня 2020 року під час проведення обшуку на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва вилучено автомобіль «MERCEDES-BENZ G500», д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_18 від 22 травня 2020 року вказаний автомобіль визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Також, прокурором було подане клопотання про арешт автомобіля «MERCEDES-BENZ G500», д.н.з. НОМЕР_1 .

Встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані прокурором на обґрунтування своїх вимог, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на майно.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що стороною обвинувачення доведено необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є арешт майна.

Доводи клопотання прокурора та додані до нього матеріали містять достатньо відомостей, які вказують, що вилучений автомобіль може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на його відповідність критеріям ст. 98 КПК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги з приводу того, що стороною обвинувачення не доведено тих обставин, що майно може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні, є безпідставними.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу тих обставин, що клопотання прокурора про арешт майна подане до суду з порушенням процесуальних строків, то вказане питання було предметом розгляду в суді першої інстанції, за наслідками якого слідчий суддя прийшов до висновку, що строк для подання клопотання про арешт майна підлягає поновленню, як такий, що пропущено з поважних причин.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді та вважає, що вона постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на: автомобіль «MERCEDES-BENZ G500», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи: 757/30917/20-к Категорія ст. 170 КПК України

Номер апеляційного провадження: 11-сс/824/206/2021
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_19
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1