Справа № 461/1441/21
Провадження № 1-в/461/44/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2021 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із хворобою,
ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про його звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із захворюванням останнього на тяжку хворобу. В обґрунтування заяви покликається на те, що має тяжке захворювання. На підставі викладеного просить заяву задоволити.
Прокурор ОСОБА_4 надіслала до суду клопотання, відповідно до якого проти задоволення заяви засудженого заперечила. Пояснила, що зазначене у висновку лікаря від 19.02.2021 року захворювання ОСОБА_3 , дійсно входить до вище затвердженого переліку. Однак вказує, що останній засуджений за тяжкі та особливо тяжкі злочини, зокрема ч.2 ст.153, ч.ч. 1, 2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ч.З ст.187 (особливо тяжкий злочин), ч.1 ст.263 КК України (тяжкий злочин), ч.1 ст. 309 КК України (кримінальний проступок), більше половини строку, а саме близько 3 років не відбув призначеного покарання, за період перебування в Старобільському СІЗО мас 6 стягнень, заохочень не має. Окрім того, ОСОБА_3 отримує в лікарні установи симптоматичне лікування, яке здійснюється за державний рахунок; його стан здоров`я підтримується лікарями на належному рівні та не перешкоджає утриманню в установі виконання покарань, не зазначено, які близькі родичі можуть забрати його з лікарні, сім`ї та родичів не має, уродженець республіки Казахстан, проте в анкетних даних не зазначає, куди планує вибути після звільнення. Просить проводити розгляд заяви без її участі.
Лікар багатопрофільної лікарні (№19) подав заяву, згідно якої просить проводити розгляд заяви без його участі.
Представник Львівської установи виконання покарань № 19 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак його неявка згідно ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Засуджений ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі та без проведення судового засідання в режимі відео конференції.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений:
22.03.2018 Рубіжанським міським судом Луганської області за ч.2 ст. 153, ч.І ст. 186, ч.2 ст. 186, ч.І ст. 187, ч.З ст. 187, ч.І ст. 263, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання зарахований строк попереднього ув`язнення з 02.05.2015 по 20.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком Апеляційного суду Луганської області від 14.08.2018 вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.03.2018 в частині призначеного покарання скасований та ухвалений новий: засуджений за ч.І ст. 186, ч.2 ст. 186, ч.І ст. 187, ч.З ст. 187, ч.2 ст. 153, ч.І ст. 263, чі ст. 7 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання зарахований строк попереднього ув`язнення з 02.05.2015 по 20.06.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Під час перебування під вартою в ДУ «Старобільський слідчий ізолятор» вчинив новий злочин, за який засудженийб

14.01.2019 Старобільським районним судом Луганської області за ч.І ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1,3 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, повністю приєднано до призначеного покарання невідбуту частину покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Луганської області від 14.08.2018, та остаточно призначити 6 років 1 місяць 26 днів позбавлення волі з конфіскацією усього майна. Ухвалою Луганського апеляційного суду від 07.11.2019 вирок Старобільського районного суду Луганської області від 14.01.2019 змінений в частині призначеного покарання: на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за призначеного вироком Апеляційного суду Луганської області від 14.08.2018, остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців 14 днів позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку рахувати з 07.11.2019 року.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01.10.2020, вирок Старобільського районного суду Луганської області від 14.01.2019, змінений ухвалою Луганського апеляційного суду від 07.11.2019, приведено у відповідність із Законом України № 2617-VIII від 22.11.20186 за ч.І ст. 309 КК України засуджений до 4 років обмеження волі, відповідно до ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за призначеного вироком Апеляційного суду Луганської області від 14.08.2018, остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців 14 днів позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку покарання - 07.11.2019.

Кінець строку покарання -21.01.2024.

Прибув 26.01.2021 із ДУ «Старобільський слідчий ізолятор» на лікування до багатопрофільної лікарні (№19) Львівської філії «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати зокрема питання про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилається висновок спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Згідно з представленим висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_3 від 19.02.2021 року, у останнього встановлено рак антрального відділу шлунку з проростанням в підшлункову залозу T4N2M1.

Відповідно до порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього порядку.

Зазначене у висновку лікаря від 19.02.2021 року захворювання ОСОБА_3 , дійсно входить до вище затвердженого переліку.

В той же час, згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 2-3 постанови «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28 вересня 1973 року, сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й ураховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З вивчення особової справи засудженого ОСОБА_3 , встановлено, що останній засуджений за тяжкі та особливо тяжкі злочини, зокрема ч.2 ст.153, ч.ч. 1, 2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ч.3 ст.187 (особливо тяжкий злочин), ч.1 ст.263 КК України (тяжкий злочин), ч.1 ст. 309 КК України (кримінальний проступок), більше половини строку, а саме близько 3 років не відбув призначеного покарання, за період перебування в Старобільському СІЗО мас 6 стягнень, заохочень не має.

Окрім того, матеріали провадження свідчать про те, що засуджений перебуває на лікуванні у відділенні Львівської багатопрофільної лікарні Львівської УВП № 19.

З урахуванням викладеного, суд встановив, що засуджений ОСОБА_3 отримує в лікарні установи симптоматичне лікування, яке здійснюється за державшої рахунок; його стан здоров`я підтримується лікарями на належному рівні та не перешкоджає утриманню в установі виконання покарань, не зазначено, які близькі родичі можуть забрати його з лікарні, сім`ї та родичів не має, уродженець республіки Казахстан, проте в анкетних даних не зазначає, куди планує вибути після звільнення.

Відтак, суд вважає, що хвороба ОСОБА_3 за своєю тяжкістю та характером на даний час не перешкоджає відбуванню ним покарання, таке не загрожує його життю, а отримання постійної професійної медичної допомоги запобігає серйозному погіршенню стану здоров`я та інших тяжких наслідків. З метою досягнення мети кримінального покарання, виправлення засудженого, забезпечення його права на належну медичну допомогу за рахунок держави, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із тяжкою хворобою.

Керуючись ст. 84 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із хворобою відповідно до ст. 84 Кримінального кодексу України - відмовити

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1