Справа № 452/1402/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/931/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2021 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2019 року щодо : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, приватного підприємця, згідно ст.89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.4 ст.296, ч. 1 ст.309, ч.1 ст.263, ч.2 ст.342, ч. 2 ст.345 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано не винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, та виправдано його у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримання.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.342 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст.345 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

Згідно із ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_7 від призначеного за ч.2 ст. 342 КК України покарання, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно ст.76 ч.1 п.1 та п.2 КК України, покладено на ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання про речові докази.
Досудовим слідством ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.296 КК України, а саме: 16.05.2014 року в період часу з 15 год. до 19 год. 00 хв. в м. Добромиль, Старосамбірського району, Львівської області, грубо порушуючи громадський порядок (встановлені норми поведінки) з мотивів явної неповаги до суспільства (безпричинно з хуліганських спонукань), що супроводжувалося особливою зухвалістю, зайшов у двір біля приміщення дільничного пункту міліції, що знаходиться на площі Ринок, 17, де здійснив п`ять пострілів із самозарядного пістолета «STALKER-M906» калібру 9мм в напрямку вікон дільничного пункту міліції, внаслідок чого розбив три вікна, спричинивши матеріальну шкоду.

Крім того, 08.08.2014 р. приблизно о 20 год. 30 хв. в м.Добромиль, Старосамбірського району, Львівської області, на вул.Симоненка, неподалік будинку №7, грубо порушуючи громадський порядок (встановлені норми поведінки у громадському місці) з мотивів явної неповаги до суспільства (безпричинно з хуліганських спонукань), що супроводжувалося особливою зухвалістю, почав виражатися до ОСОБА_11 нецензурною лайкою і погрожувати фізичною розправою та здійснив один постріл із самозарядного пістолета «STALKER-M906» калібру 9мм № НОМЕР_1 , який згідно висновку експерта №5/1525 від 23.12.2014 р. являється короткоствольною вогнепальною зброєю, в сторону житлового будинку ОСОБА_10 , від чого розбилася шибка у вікні, після чого до них підійшла ОСОБА_10 , якій ОСОБА_7 безпричинно наніс один удар долонею руки в обличчя та один удар ногою в область поясниці її сину ОСОБА_11 , спричинивши останнім моральні страждання, принизив їх людську гідність, а коли вони направились в сторону свого будинку, почав погрожувати фізичною розправою, кидав услід каміння.

Крім цього, 31.10.2014 р. приблизно о 10 год. 40 хв. в м.Добромиль, Старосамбірського району, Львівської області, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок (встановлені норми поведінки у громадському місці) з мотивів явної неповаги до суспільства (безпричинно з хуліганських спонукань), що супроводжувалося особливою зухвалістю, прибувши на своєму автомобілі марки «Фольксваген Пасат В5» номерний знак НОМЕР_2 до дільничного пункту міліції, що на площі Ринок, 17, зупинив автомобіль та почав тиснути на педаль газу, збільшуючи обороти двигуна автомобіля, що призводило до надмірного його шуму, далі вийшов з автомобіля і став викрикувати в сторону працівників міліції та присутніх громадян нецензурну лайку, на зауваження не реагував. Сів у свій автомобіль та поїхав у сторону вул. Довбуша, однак через декілька хвилин повернувся і, вийшовши з автомобіля, почав кидати каміння та фрагменти цегли в будівлю дільничного пункту міліції, працівників міліції та громадян, при цьому одним каменем влучив у область живота слідчому ОСОБА_12 , після чого поїхав. Приїхавши через декілька хвилин втретє на вказаному автомобілі, зупинився на дорозі позаду дільничного пункту міліції та почав кидати каміння, яке витягував із свого автомобіля, в будівлю дільничного пункту міліції, працівників міліції та громадян, пери цьому влучив у вхідні двері дільничного пункту міліції. Під час вказаних дій ОСОБА_7 на зауваження не реагував, виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Крім цього, вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК України, а саме: ОСОБА_7 , 22.06.2014 р. в період часу з 03 год. по 04 год. 00 хв., знаходячись поблизу кафе-бару «Оксана» на вул. Л.Українки, 1а в м.Добромиль, Старосамбірського району, Львівської області, грубо порушуючи громадський порядок (встановлені норми поведінки у громадському місці) з мотивів явної неповаги до суспільства (безпричинно з хуліганських спонукань), що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, почав висловлюватися нецензурними словами в сторону ОСОБА_13 , наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя, після чого витягнув із свого автомобіля марки «Фольксваген Пасат В5» номерний знак НОМЕР_2 самозарядний пістолет «STALKER-M906» калібру 9мм № НОМЕР_1 , який згідно висновку експерта №5/1525 від 23.12.2014 р. являється короткоствольною вогнепальною зброєю, споряджений пістолетними патронами калібру 9 мм з гумовими кулями, і здійснив декілька пострілів в потерпілого, чим спричинив останньому вогнепальне проникаюче поранення правої гомілки в верхній третині по зовнішній поверхні, що згідно висновку експерта №130/14 від 30.07.2014 р. відноситься до легкого тілесного ушкодження з розладом здоров`я.

Крім цього, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, а саме: ОСОБА_7 , у житловому будинку по АДРЕСА_1 , де проживає, незаконно зберігав без мети збуту подрібнену речовину зеленого кольору, яка згідно висновку експерта №3/1321 від 31.12.2014 р. є канабісом (марихуаною), який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 65,60 грам, що відповідно до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 р. №188 (у ред. від 29.07.2010 р. №634), являється невеликим розміром, і яка була виявлена 31.10.2014 р. в ході проведення обшуку за місцем його проживання.

Крім цього, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, а саме: ОСОБА_7 , без передбаченого законом дозволу зберігав у приміщенні свого житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , самозарядний пістолет «STALKER-M906» калібру 9мм, Р.А.К. № НОМЕР_1 (затвор), № НОМЕР_1 (рамка), турецького виробництва, який згідно висновку експерта №5/1525 від 23.12.2014 р. являється короткоствольною вогнепальною гладкоствольною зброєю і придатний до стрільби як холостими патронами калібру 9мм Р.А. так і патронами з гумовими кулями калібру 9 мм Р.А., та способом роздільного зарядження з використанням холостого патрона калібру 9мм Р.А. та заводської картечі діаметром 6,0 мм, який був виявлений і вилучений 31.10.2014 р. в ході проведення обшуку за місцем його проживання.

Крім цього, ОСОБА_7 , без передбаченого законом дозволу здійснював носіння вказаного пістолета, зокрема, переносив його: - 16.05.2014 р. в період часу з 15 до 19.00 год. в м.Добромиль, Старосамбірського району, Львівської області, у дворі біля приміщення дільничного пункту міліції, що знаходиться на АДРЕСА_2 ; - 22.06.2014 р. в період часу з 03.00 по 04.00 год. знаходячись поблизу кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на вул.Л.Українки, 1а, м.Добромиль, Старосамбірського району, Львівської області; - 08.08.2014 р. приблизно о 20.30 год. в АДРЕСА_3 .

Не погоджуючись із даним вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.07.2019 стосовно ОСОБА_7 скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 296 КК України - 3 роки обмеження волі, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності:

- за ч. 4 ст. 296 КК України - 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України - 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України - 4 роки позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 342 КК України - 1 рік позбавлення волі, на підставі п. 2 ч. і ст. 49 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

- ч. 2 ст. 345 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 70, 72 КК України, обрати остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 6 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вказаний вирок суду прокурор вважає незаконним та необґрунтованим таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Судом покази потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_12 не взяті до уваги і не надано їм оцінки, при прийнятті рішення про визнання ОСОБА_15 не винуватим за пред`явленим обвинувачення за ч. 1 ст.296 КК України. Також, судом порушено вимоги ст. 349 КПК України щодо визначення та узгодження зі сторонами порядку до слідження доказів, зокрема: не допитано потерпілу ОСОБА_10 .

Судом першої інстанції зроблено висновки, які не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, не взято до уваги докази, які могли істотно виплинути на висновки суду, висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, вирок суду є таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Вказана невідповідність вплинула на вирішення питання про винуватість обвинуваченого.

За таких обставин невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження є у відповідності до вимог ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення.

Суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог кримінального та процесуального законів, не врахував і не надав об`єктивної оцінки всім обставинам, які мають значення для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням,а саме ступеню тяжкості, обставинам вчинення злочину і даним про особу обвинуваченого, прийшов до необґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, належних і достатніх мотивів прийняття такого рішення не навів.

Суд визнаючи ОСОБА_7 винним за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України не враховує відсутнє критичне ставлення останнього до вчинених кримінальних правопорушень, не відшкодування матеріальної та моральної шкоди, прийшов до висновку про можливе виправлення та перевиховання останнього без ізоляції від суспільства та застосування ст. 75 КК України. Такий висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання не мотивований, суперечить положенням ст. 75 КК України, а також встановленим під час судового провадження даним про особу винного та іншим обставинам справи.

Зазначає, що відшкодування шкоди потерпілим, згідно із положеннями законодавства, є обов`язком особи, яка вчинила злочин та відшкодування такої не свідчить про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину, а лише про усунення його наслідків, при цьому, слід врахувати, що ОСОБА_15 шкода потерпілим не відшкодовувалась, оцінка власним діям не надавалась.

Окрім цього, у вироку вказується, що ОСОБА_7 є приватним підприємцем, проте на підтвердження не подав жодного документу, вказане свідчить, що в останнього відсутня наявність законних джерел доходів.

Таким чином, вважає, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, застосування якої є допустимим тоді, коли висновок про виправлення обвинуваченого без відбування покарання зроблений виходячи із об`єктивних даних про тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи та не суперечить їм; вирок ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки належні і достатні мотиви та підстави застосування ст. 75 КК України не наведені, а покарання призначене відповідно до положень цієї статті, є таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних вимог та подали свої письмові заперечення на апеляцію, думку потерпілої ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, що передбачено ч. 1 ст. 92 КПК України.

У суді апеляційної інстанції обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки судом встановлено, що докази подані прокурором не доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні, інкримінованих йому злочинів. У даному випадку колегія судів повністю погоджується із висновками суду першої інстанції.

Так апеляційним судом встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року слідчим СВ Старосамбірського РВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_16 31.10.2014 р. проведено обшук в квартирі та підсобних приміщеннях, які знаходяться за адресом АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_17 . Згідно довідки комунального підприємства міського виробничого управління житлово-комунального господарства м.Добромиль від 12 вересня 2014 р. №1315, ОСОБА_7 проживає в АДРЕСА_1 , і до складу його сім`ї входить мама ОСОБА_17 . В ході обшуку у вказаній квартирі було виявлено: - подрібнену речовину зеленого кольору, яка згідно висновку експерта №3/1321 від 31.12.2014 р. є канабісом (марихуаною), який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 65,60 грам; - самозарядний пістолет «STALKER-M906» калібру 9 мм, Р.А.К. № НОМЕР_1 (затвор), № НОМЕР_1 (рамка), турецького виробництва, який згідно висновку експерта №5/1525 від 23.12.2014 р. являється короткоствольною вогнепальною гладкоствольною зброєю і придатний до стрільби як холостими патронами калібру 9мм Р.А. так і патронами з гумовими кулями калібру 9 мм Р.А., та способом роздільного зарядження з використанням холостого патрона калібру 9 мм Р.А. та заводської картечі діаметром 6,0 мм. Ні в ході досудового розслідування, ні під час судового слідства, стороною обвинувачення достовірно не з`ясовано кому належать вищевказані предмети, хоч обвинувачений ОСОБА_7 категорично заперечував їх приналежність йому. ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та інші свідки з цього приводу не допитувались і заперечення ОСОБА_7 в судовому засіданні не спростовані. Дані обставини не спростовані і висновком дактилоскопічної експертизи №33 від 10.11.2014 р., якою на поверхностях пістолету для відстрілу гумовими кулями, боєприпасів до нього слідів папілярних узорів не виявлено (ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України).

Надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, а саме: протокол огляду місця події від 16.05.2014 р. - приміщення дільничного пункту міліції, що знаходиться на АДРЕСА_2 , де зафіксовано розбиття трьох вікон та виявлення, вилучення чотирьох кусків чорної резини різних розмірів, в жоден спосіб не доводять ті обставини, що вікна були розбиті саме внаслідок пострілів з пістолета «STALKER-M906» калібру 9мм, Р.А.К. № НОМЕР_1 (затвор), № НОМЕР_1 (рамка) гумовими кулями, оскільки «навпроти дільничного пункту міліції від входу було виявлено 5 гільз жовтого кольору від пістолета Макарова», а також не доводять причетності до скоєння вказаного злочину ОСОБА_7 . Крім того, висновком судової балістичної експертизи №5/1525 від 23.12.2014 р. п.9 вирішити категорично чи відстріляні чотири фрагменти гумових куль, саме з пістолета «STALKER-M906» калібру 9мм, Р.А.К. № НОМЕР_1 (затвор), № НОМЕР_1 (рамка) не виявляється можливим. Також не встановлений розмір спричиненої вказаним злочином матеріальної шкоди (ч.1 ст.296 КК України).

На доведення вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, по відношенню до ОСОБА_10 та її сина ОСОБА_11 , стороною обвинувачення суду не надано жодного доказу та під час судового слідства такі не досліджувались, внаслідок чого заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 проти вчинення даного злочину не спростовані і його вина не доведена.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_10 також не навела жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_7 , а її твердження, що ОСОБА_7 , який є її сусідом, вчиняє проти неї хуліганські дії не доведено. Не представлено доказів про те, що ОСОБА_7 наносив удари їй та сину ОСОБА_11 , оскільки, як пояснила ОСОБА_10 в суді апеляційної інстанції, такі за медичною допомогою не звертались, а очевидців події 08.08.2014 р. не було.

Також вину обвинуваченого ОСОБА_7 не доведено у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, по епізоду, який мав місце 31.10.2014 р. приблизно о 10 год. 40 хв. в АДРЕСА_2 , оскільки стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достатніх доказів вини ОСОБА_7 у його вчиненні. Досліджений в судовому засіданні протокол огляду місця події (дільничного пункту міліції) від 31.10.2014 р., яким зафіксовано, що одностворчаті вхідні двері пошкоджень не мають, навпаки в цій частині спростовує пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення. Виявлений та вилучений на сходах дільничного пункту міліції камінь не доводить причетність до вчинення вказаного злочину обвинуваченого ОСОБА_7 та не спростовує його заперечення проти цього. Також відсутні докази перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння під час вказаних подій.

Щодо епізоду з потерпілим ОСОБА_13 , то слід зазначити, що обставин, які б підтверджували причетність ОСОБА_7 до отримання вогнепального проникаючого поранення правої гомілки в верхній третині по зовнішній поверхні потерпілим ОСОБА_13 , що згідно висновку експерта №130/14 від 30.07.2014 р. відноситься до легкого тілесного ушкодження з розладом здоров`я, не встановлено. Окрім того, висновком судової балістичної експертизи №5/1525 від 23.12.2014 р. п.6 вирішити категорично чи відстріляна дана гумова куля, саме з пістолета «STALKER-M906» калібру 9мм, Р.А.К. № НОМЕР_1 (затвор), № НОМЕР_1 (рамка) не виявляється можливим (ч.4 ст.296 КК України).

Згідно ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В ст. 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Як визначив Європейський суд з прав людини (справа Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04), суд при оцінюванні доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумними сумнівом» і «така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України,не доведена в суді і можливості отримати достатні докази для її доведення були вичерпані, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги прокурора про наявність належних і допустимих доказів в цій частині обвинувачення ОСОБА_7 є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України, то у даному випадку прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинених злочинах, просить суд посилити обвинуваченому покарання, призначивши за ч. 2 ст. 342 КК України - 1 рік позбавлення волі, на підставі п. 2 ч. і ст. 49 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; за ч. 2 ст. 345 КК України - 3 роки позбавлення волі.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із думкою прокурора в цьому та вважає зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для зміни покарання колегія суддів не вбачає.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 3 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг.

Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.342 КК України, який є злочином невеликої тяжкості і з моменту його вчинення на момент постановлення вироку судом першої інстанції минуло більше 3-х років (початком перебігу строку давності є 04 грудня 2015 року і ця обставина сторонами не заперечується), за цей час він інших злочинів не вчиняв та не ухилявся від суду, то суд першої інстанції правомірно звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання за ч.2 ст.342 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України.

Також слід зазначити, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину. Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту 31 жовтня 2014 року. З огляду на наведене, з часу вчинення злочину минуло більше 5 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КГІК України).

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Відтак наявні всі підстави звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 345 КК України на підставі ч. 3 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та змінити вирок щодо ОСОБА_7 в цій частині у відповідності до вимог ст. 408 КПК України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу прокурора безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 345 КК України на підставі ч. 3 ст. 49 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2019 року щодо : ОСОБА_7 змінити в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 345 КК України на три роки позбавлення волі.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
У решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.
С у д д і
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4