ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 463/9042/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/158/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - скарга на ухвалу слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2021 р. Тернопільський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши 09 квітня 2021 р. у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 р.,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 від 21.08.2020 про закриття кримінального провадження №0000725 від 25.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки останній не був присутнім при оголошенні ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року. Копію постанови йому вручено 07 листопада 2020 року, а тому він подав скаргу 11.11.2020 з пропущеним строком на апеляційне оскарження. Просить постановити нову ухвалу, якою скасувати вказану вище постанову слідчого та зобов`язати слідче управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, визнати фермерське господарство Бурки В. В. потерпілою стороною у даному кримінальному провадженні і провести додаткову перевірку заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова про закриття кримінального провадження №0000725 від 25.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, слідчим винесена передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, є невмотивованою, а тому незаконною, та підлягає скасуванню. Вважає, що слідчим не вчинено усіх необхідних дій для об`єктивного проведення досудового розслідування. Також вважає, що слідчим не вчинено інших дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі. Вважає, що слідчий формально підійшов до прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.

Посилається на те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не послався на докази, які підтверджують, що кримінального правопорушення щодо фермерського господарства ОСОБА_6 не було.

Стверджує, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи тому, що висновки суду не підтверджуються доказами, та грубо порушує його гарантовані Конституцією України та КПК України права.

ОСОБА_6 в судове засідання з розгляду даної скарги не з`явився, про дату та час розгляду скарги був повідомлений належним чином. В поданій скарзі просив у зв`язку із введенням на території України карантину розгляд скарги проводити у його відсутності.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, в судове засідання з розгляду даної скарги не з`явився з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Неявка слідчого відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

Як зазначив у апеляційній скарзі ОСОБА_6 , копію рішення слідчого судді він отримав 07 листопада 2020 року. В день розгляду справи ОСОБА_6 був відсутній під час судового засідання, а тому він звернувся із апеляційною скаргою лише 11 листопада 2020 р., про що свідчить штамп Львівського апеляційного суду на скарзі.

Інформація щодо дати отримання ОСОБА_6 ухвали слідчого судді у міститься в матеріалах справи, а саме згідно з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що 07.11.2020 ОСОБА_6 копію ухвали отримав особисто.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Згідно з вимогами статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою слідчого Першого слідчого відділу (Відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 від 21 серпня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000725 від 25 червня 2020 року дане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Із зазначеної постанови вбачається, що першим слідчим відділом управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000725 від 25.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР слідчими ТУ ДБР, розташованим у м. Львові, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.06.2020, у справі №761/15772/20, провадження №1-кс/761/9981/2020, якою слідчого ДБР, який уповноважений вносити до ЄРДР заяви та повідомлення про кримінальне правопорушення, внести до ЄРДР відомості на підставі заяви ОСОБА_6 від 22.05.2020 №54 про вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно вказаної заяви представника Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича, суддя Червоноградського міського суду Львівської області та колегія суддів Апеляційного суду Львівської області в складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , зловживаючи своїм посадовим становищем, всупереч інтересам служби при розгляді позовної заяви фермерського господарства ОСОБА_6 , порушуючи вимоги щодо неупередженого розгляду позовів, шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивої інформації постановили завідомо неправосудні рішення: ухвалу від 14.02.2017 у справі №459/1950/16-ц, рішення від 26.07.2017 у справі №459/1950/16-ц, ухвалу від 04.10.2017 у справі №459/1950/16-ц, в результаті чого мали намір нанести вказаному фермерському господарсту шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) грн.

В даній постанові слідчий ОСОБА_11 зазначив, що у даному кримінальному провадженні проведено всі можливі та необхідні слідчі дії, спрямовані на виконання завдань провадження, однак об`єктивні фактичні дані, котрі б вказували на наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, у діях судді Червоноградського міського суду Львівської області та колегії суддів Апеляційного суду Львівської області в складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, відсутні, а можливості здобуття нових доказів вичерпані.

Закриття кримінального провадження є однією із форм закінчення досудового розслідування (ст. 283 КПК України).

Стаття 284 КПК України встановлює ряд підстав для закриття кримінального провадження.

Повноваження слідчого приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України, здійснюється у формі винесення постанови. Зокрема, у випадках, які виключають подальше розслідування кримінального провадження, слідчий може прийняти рішення про закриття кримінального провадження. Перелік таких обставин наведений у ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до положень п. 8 ч. 2 ст. 40, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України слідчий повноважний приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

При здійсненні досудового розслідування слідчий є самостійним у своїй діяльності, втручання в яку, окрім керівника органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду є незаконним і тягне за собою кримінальну відповідальність. Елементами процесуальної самостійності слідчого є його право починати досудове розслідування, приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні, оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням.

Матеріали провадження свідчать про те, що слідчий всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, надав оцінку доказам, зібраним у провадженні, у їх сукупності, та не здобувши достатніх доказів для висновку про наявність в діях вищевказаних суддів складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 375 КК України, виніс постанову про закриття кримінального провадження.

ОСОБА_6 оскаржив вказану вище постанову слідчого, посилаючись на те, що слідчий не провів необхідних слідчих (розшукових) дій для з`ясування обставин даного кримінального провадження.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що постанова слідчого відповідає вимогам ст. 284 КПК України і такий висновок ґрунтується на матеріалах справи, та лише одна незгода заявника з судовими рішеннями чи діяльністю судді щодо здійснення правосуддя не є підставою для порушення кримінальної справи відносно суддів.

На переконання колегії суддів, у заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення не наведено обставин, які би указували на наявність ознак таких кримінальних правопорушень, а лише викладено дані, які стосуються судового рішення і діяльності суддів щодо розгляду конкретної справи.

Відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року, в якому, поміж іншого, зазначено, що оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій, і не може даватись будь-якими органами, в тому числі і слідчими органами.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 від 2008 року до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

У Висновку № 3 від 2002 року вказаної Консультативної ради щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб, повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права не може виключно кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до кримінальної відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що Рішенням Конституційного Суду України від 11 червня 2020 року №7-р/2020 року визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 375 КК України, що в свою чергу виключає кримінальне переслідування і внесення даних до ЄРДР за заявою в частині складу цього правопорушення.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі №0306/7567/12.

Апеляційна скарга ОСОБА_6 не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого слідчим суддею рішення.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею не було повною мірою досліджено усіх викладених в скарзі обставин та не враховано вимоги норм матеріального та процесуального законодавства, є необґрунтованими та суперечать матеріалам провадження і змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді, яке є належним чином вмотивованою.

При перевірці кримінального провадження істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого першого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 від 21.08.2020 про закриття кримінального провадження №0000725 від 25.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді