КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

29 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000017 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 24 вересня 2019 рокущодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черняхів, Кагарлицького району Київської області, громадянина України, раніше судимого 03.11.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 , яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Кагарлицьким районним судом Київської області,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 29 вересня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та засуджено до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком, суд частково приєднав невідбуте покарання за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 03.11.2017 року та остаточно визначив ОСОБА_5 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Цим же вироком по справі вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 24 вересня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України скасувати повністю та постановити щодо ОСОБА_5 виправдувальний вирок.

Вказане кримінальне провадження надійшло до Київського апеляційного суду 02 квітня 2021 року з Верховного Суду на новий апеляційний розгляд, після скасування в касаційному порядку попередньої ухвали суду апеляційної інстанції від 22 липня 2020 року.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 17 березня 2021 року, ОСОБА_5 залишено під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, але не більше ніж 60 днів.

22 квітня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора прокуратури Київської області, яка забезпечує підтримання публічного обвинувачення в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування цього клопотання прокурор, посилаючись на вимоги ст. 177 КПК України, зазначає про те, що метою обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, на думку прокурора, підставами вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду є те, що останній не має сталих соціальних звязків офіційно не працевлаштований, неповнолітніх дітей на утриманні не має та фактично засуджений за вчинення кримінального правопорушення до 3 років 1 місяця позбавлення волі, а відтак, усвідомлюючи, що йому загрожує реальна міра покарання, може переховуватися від суду, з метою ухилення від відбування покарання.
Підставами вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку прокурора, підтверджується тим, що на момент затримання обвинувачений ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, є особою раніше судимою за вчинення корисливого злочину, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого під час іспитового строку, призначеного вироком суду.

З урахуванням вищенаведеного, як зазначається у клопотанні, у сторони обвинувачення є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігти вищезазначеним ризикам, оскільки лише утримання його під вартою зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечить неухильне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала своє клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів та просила його задовольнити; пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення цього клопотання та вважали можливим застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає що вказане клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Положеннями ст. 177 КПК України визначено, що підставами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є не тільки наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а й наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті, зокрема переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, у тому числі забезпечення виконання рішення суду, яке оскаржується, у разі, якщо суд апеляційної інстанції, за наслідками розгляду апеляційних скарг, залишить його без змін.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі прибувати в судові засідання за викликом суду.

Згідно з вимогами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі, в даному випадку ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, а також інші обставини, зазначені в законі.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження за результатами його судового розгляду судом першої інстанції постановлено вирок, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Крім того, приймаючи до уваги ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_5 будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, суд першої інстанції, на підставі ст. 71 КК України, до покарання за даним вироком, частково приєднав невідбуте покарання за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 03.11.2017 року, та остаточно визначив ОСОБА_5 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
З огляду на вищенаведене, а також приймаючи до уваги те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не приймав відносно обвинуваченого ОСОБА_5 рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, відповідно до положень, передбачених ч. 4 ст. 374 КПК України, колегія суддів, з урахуванням вимог, передбачених главою 18 цього Кодексу, вважає, що клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, повинно бути задоволено лише частково, оскільки, відповідно до вимог ч. 2 ст. 532 КПК України, вирок суду першої інстанції, в даному випадку вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 24 вересня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , не набрав законної сили, через те, що його було оскаржено в апеляційному порядку, а попередня ухвала суду апеляційної інстанції була скасована за результатами її касаційного перегляду.
За таких обставин, як вважає колегія суддів, запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, повинен обиратися не на певний час, як це передбачено під час судового розгляду в суді першої інстанції, а до вступу оскаржуваного вироку у законну силу, тобто до розгляду поданої апеляційної скарги Київським апеляційним судом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 376, 405 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и в л а :

Клопотання прокурора прокуратури Київської області, яка забезпечує підтримання публічного обвинувачення в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою та до набрання вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 29 вересня 2019 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та, із застосуванням ст. 71 цього Кодексу, засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і один місяць, законної сили, тобто до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду, утримувати останнього під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 368/205/18

Номер провадження : 11-кп/824/2362/2021

Категорія: ч. 1 ст. 263 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1