Справа № 282/403/21
Провадження № 1-кс/282/147/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 рокусмт.Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП у Житомирській області ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах володільця майна ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про часткове скасування арешту майна, що накладено ухвалою слідчого судді Любарського районного суду від 30.10.2020 року в рамках кримінального провадження №0000235, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000235, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Любарського районного суду ОСОБА_6 від 30.10.2020 року накладено арешт (позбавлено права на відчуження, розпорядження та/або користування) на автомобіль марки «RENAULT», моделі «KANGOO», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 , та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 .

В клопотанні ОСОБА_4 вказує, що, на його переконання, наразі потреба у подальшому застосуванні арешту майна, яке виражається у забороні розпорядження та/або користування майном, відсутня, тому ним ставиться лише питання про часткове скасування накладеного арешту на майно, а саме: скасування обмежень, які нададуть ОСОБА_5 можливість, як законному власнику, користуватись майном для забезпечення своїх потреб, у тому числі тих, які пов`язанні з роботою, необхідною для отримання законних фінансових джерел для існування.

Таким чином, ОСОБА_4 просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2020 року (справа № 282/1144/20, провадження №1-кс/282/259/20) у кримінальному провадженні №0000235 від 29.10.2020 за ч.1 ст.286 КК України, на автомобіль марки «RENAULT», моделі «KANGOO», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 і знаходиться на майданчику тимчасово утриманих транспортних засобів відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, в частині заборони права розпоряджатись та /або користуватись майном.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та володілець майна ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили його задовольнити з мотивів викладених у ньому.

Слідчий СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що даний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, у якому досудове розслідування не закінчено, досудове розслідування триває в рамках визначених КПК України та планується призначення експертизи механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди, проводяться інші слідчі дії, а тому вважає дане клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 , особи у володінні якого перебуває арештоване майно ОСОБА_5 , слідчого, розглянувши і дослідивши матеріали клопотання та надані слідчим матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області по справі №282/1144/20 від 30.10.2020 року накладено арешт (позбавлено права на відчуження, розпорядження та/або користування) на автомобіль марки «RENAULT», моделі «KANGOO», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 .

Арешт накладено у відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою збереження його в якості речового доказу.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «RENAULT», моделі «KANGOO», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_7 .

26 вересня 2018 року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , була посвідчена довіреність, відповідно до її змісту, ОСОБА_7 уповноважила ОСОБА_5 та ОСОБА_9 представляти її інтереси з питань експлуатації та розпорядження належним їй транспортним засобом марки «RENAULT», моделі «KANGOO», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Питання у тому, чи було

досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Бакланов проти Російської Федерації» від 09.06.2005, рішення у справі «Фрізен проти Російської Федерації» від 24.03.2005).

При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50).

Так, у судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки «RENAULT», моделі «KANGOO», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, досудове розслідування якого не закінчено.

Згідно ч.2 ст.100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Крім того, арештоване майно не являється особистою власністю ОСОБА_5 , а він лише має право ним розпоряджатися згідно довіреності, а також те, що вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у справі, дослідження якого може відбутися тільки на стадії судового розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи, що зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, у рамках кримінального провадження по арештованому автомобілю не проведено усі необхідні слідчі дії та експертизи, ОСОБА_5 не являється власником даного транспортного засобу, причетний до подій ДТП, внаслідок чого може усунути наявні ознаки речового доказу, а також накладення на нього арешту, в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів, відповідає вимогам ст.170 КПК України, а відтак, заявлене клопотання є передчасним і в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170 - 174, 309, 369 - 371 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про часткове скасування арешту на майно - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1