БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/25/18
Провадження № 1-кс/497/475/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

18.06.2021 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області
в особі слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Озерне Ізмаїльського району, Одеської області, громадянина України, росіянина за національністю, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду від 27.11.2008 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки з застосуванням двох років іспитового строку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у міжнародному розшуку,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України,
ВСТАНОВИВ:

17.06.2021 року прокурор Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000125 від 17.12.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що Слідчим відділом Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000125 від 17.12.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 05.03.2011 року біля 23:30 години, мешканці с. Озерне Ізмаїльського району ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (стосовно яких виділені матеріали кримінального провадження перебувають на розгляді суду) перебуваючи у м. Ізмаїлі, вступили у змову між собою, спрямовану на таємне викрадення майна сім`ї підприємця ОСОБА_7 , яке знаходилось в його домоволодінні у с.Криничне Болградського району та розділили між собою ролі при вчиненні крадіжки. Діючи з вказаною метою, на автомобілі таксі ВАЗ 21099 під керуванням ОСОБА_8 , якому про свої злочинні наміри не повідомили, 06.03.2011 року біля 01-00 години прибули з м. Ізмаїла в с. Криничне.
Діючи згідно розподілених ролей, ОСОБА_6 залишився на вулиці біля домоволодіння подружжя Пенчевих по АДРЕСА_2 , спостерігаючи за обстановкою з метою попередження співучасників.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проникли у жилу частину домоволодіння де їх присутність було виявлено мешканкою будинку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про наявність якої раніше їм не було відомо. При цьому ОСОБА_9 , побачивши останніх, стала кричати та кликати на допомогу.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вийшли за межі умислу, спрямованого на таємне викрадення майна, раніше обговореного з перебуваючи на вулиці ОСОБА_6 , діючи, згідно спонтанно розробленого плану, зайшли до кімнати, де знаходилась ОСОБА_9 , де спільно застосували насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілої, нанесли численні удари кулаками в життєве важливі частини тіла, чим подавили волю потерпілої до надання активного спротиву.
В подальшому ОСОБА_5 залишився у вказаному приміщенні разом з потерпілою ОСОБА_9 , яку утримував, з використанням переваг у фізичній силі, лежачої на ліжку, надаючи можливість ОСОБА_4 , знайти у інших приміщеннях будинку ніж, якій був необхідний нападникам для подальшого застосування погроз стосовно потерпілої.
ОСОБА_4 , оглядаючи житлову частину цього будинку, пройшов через три кімнати до приміщення кухні, де у шухляді меблі, знайшов кухонний ніж, за допомогою якого перерізав кабель телефонного зв`язку, що знаходився у коридорі перед входом у дім, та повернувся до кімнати, в якої ОСОБА_5 утримував потерпілу ОСОБА_9 .
За використанням вказаного ножу, ОСОБА_4 порізав тканину, знайдену на місці події на фрагменти, якими спільно з ОСОБА_5 , зв`язали руки і ноги потерпілої.
Потім ОСОБА_4 , висловив, з демонструванням вказаного кухонного ножу, погрози застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я ОСОБА_9 , яку ОСОБА_5 продовжував утримувати лежачої на ліжку, та для сприйняття реальності своїх погроз, спричинив вказаним кухонним ножом різану рану на підборідді потерпілої, що з урахуванням обставин нападу, забезпечило утворення реальності застосування таких погроз до потерпілої у разі надання нею спротиву нападникам та примусило потерпілу вказати нападникам місця зберігання деяких цінностей у будинку, але не в обсязі бажаному нападниками.
Внаслідок застосування цього насильства з боку обох нападників потерпілої були спричинені тілесні ушкодження, що по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Не отримавши від ОСОБА_9 інформацію про місце знаходження грошових коштів та інших матеріальних цінностей, у бажаному обсязі, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , продовжуючи здійснювати свої злочинні наміри, бажаючи настання злочинного результату, вийшовши за межі умислу, раніше обговореного з перебуваючим на вулиці ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклого наміру, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_9 , передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, а саме смерті потерпілої, вчинили спільні дії, спрямовані на протиправне позбавлення життя потерпілої.
Так, діючи спільно розуміючи і усвідомлюючи при цьому, що ОСОБА_9 з урахуванням похилого віку та безпорадного стану із зв`язаними кінцівками не зможе самостійно звільнити себе і уникнути таким чином смерті, ОСОБА_5 , продовжував, з використання фізичної силі, притискуючи руками за чоло та плечі, утримувати ОСОБА_9 у лежачому стані на ліжку, ОСОБА_4 , просунула їй в ротову порожнину на глибину аж до гортаневої глотки фрагмент тканини - кляп, перекривши їй отвір не тільки рота, але і носа - дихальні шляхи і позбавивши її можливості дихати, що викликало у останньої блювоту, залишили її в такому положенні.
При цьому потерпілій ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у виді крововиливу з осадненням в слизову оболонку верхньої і нижньої губ, садна нижньої губи в області червоної облямівки по центру, множинні синці на обличчі в області чола, навколо отворів рота і носа, на щоках, які ускладнилися механічною асфіксією, які є в сукупності небезпечними для життя в момент заподіяння і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що має прямий причинний зв`язок зі смертю ОСОБА_9 , яка настала досить швидко, а саме в плині не біліше п`яти хвилин з моменту закриття отворів рота і носа і позбавлення її можливості дихати.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру діяльність, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів обшукали домоволодіння та викрали майно на загальну суму 75 200 гривень.
З вказаним викраденим майном, ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , вийшли з будинку Пенчевих, після чого спільно з очікуючим їх ОСОБА_6 , з місця події зникли, в подальшому спільно розпорядившись ним на свій розсуд, заподіявши тим самим ОСОБА_7 матеріальний збиток, на загальну суму 75 200 гривень.

Постановою слідчого СВ Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_10 від 06.03.2011 року було порушено кримінальну справу № 9 за фактом навмисного вбивства ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, яке в подальшому було перекваліфіковане на ст.187 ч.4, п.п.6.12 ч.2 ст.115 КК України.

Досудове розслідування стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 закінчено 13.10.2011 року. На теперішній час обвинувальний акт стосовно зазначених осіб перебуває на розгляді суду.

За наявності достатніх підстав 15.03.2013 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

ОСОБА_4 вдалось сховатися від слідства у зв`язку з чим 28.07.2011 року його оголошено у міждержавний розшук в рамках кримінальної справи № 9 від 06.03.2011 року. Розслідування стосовно нього зупинено у зв`язку з розшуком обвинуваченого. У зв`язку з розшуком обвинуваченого ОСОБА_4 матеріали відносного останнього 21.10.2011 року виділено в окрему кримінальну справу за № 1 та розслідування відносно нього зупинено у зв`язку з міждержавним розшуком обвинуваченого.

В подальшому, у зв`язку зі вступом в дію у 2021 році КПК України, 17.12.2012 року внесено відомості про злочин до ЄРДР за № 0000125 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Письмове повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України вручено 15.03.2013 року у спосіб передбачений КПК України та продовжено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_4 за вимогами діючого кримінального процесуального законодавства.

У зв`язку з не встановленням місця перебування підозрюваного ОСОБА_4 , 16.03.2013 року продовженого його розшук та досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене на підставі п.2 ч.1 чт. 280 КПК України у зв`язку з міжнародним розшуком підозрюваного.

Прокурор своє клопотання підтримав, вважає, що підозра оголошена ОСОБА_4 є обґрунтованою, що підтверджується наразі вже зібраними доказами, та достатньо ризиків для вирішення питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Стверджував, що тривалий час встановити місце знаходження цієї особи не представляється можливим, та ОСОБА_4 перебуває у міжнародному розшуку, а тому є всі підстави обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши доводи прокурора, дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду клопотання встановлено, що Слідчим відділом Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000125 від 17.12.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України.

Постановою слідчого СВ Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_10 від 06.03.2011 року було порушено кримінальну справу № 9 за фактом навмисного вбивства ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, яке в подальшому було перекваліфіковане на ст.187 ч.4, п.п.6.12 ч.2 ст.115 КК України.

Досудове розслідування стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 закінчено 13.10.2011 року, та обвинувальний акт стосовно зазначених осіб був спрямований до суду, і його розгляд на даний час не завершено.

В подальшому, у зв`язку зі вступом в дію у 2021 році КПК України, 17.12.2012 року внесено відомості про злочин до ЄРДР за № 0000125 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Письмове повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України вручено 15.03.2013 року у спосіб передбачений КПК України та продовжено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_4 за вимогами діючого кримінального процесуального законодавства.

Постановою слідчого СВ Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_11 від 16.03.2013 року підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук.
На підставі постанови слідчого СВ Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_11 від 01.08.2014 року провадження досудового слідства кримінального провадження за №0000125 зупинено на підставі ст.280 ч.1 п.2, ст.281 КПК України до встановлення місця знаходження особи, що скоїла злочин.
Ухвалами слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 01.08.2014 року та 11.01.2021 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 обиралися запобіжні заходи у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у належному обсязі на вимогу ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, що передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, що також підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини (К.-F. Проти Німеччини, від 27.11.1997 року, параграф 57).
З огляду на положення ст. 177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, слідчий суддя має пересвідчитися у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.
Слідчий суддя вважає, що усі ті докази, що зібрані на даний час органом досудового розслідування є вагомими, які вказують на обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_12 .
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Прокурор, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 названих кримінальних злочинів, перебування його у міжнародному розшуку та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст.177 КПК України.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_12 слідчий суддя керується положеннями ст.178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі наявність ризиків таких як:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, та усвідомлення підозрюваного в тому, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічне позбавлення волі, спонукало сховатись від слідства та суду та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином.
- фактичне переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_12 будучи достеменно обізнаним про наявність кримінального провадження відносно нього ухилився від явки до органу досудового розслідування та на разі перебуває у міжнародному розшуку.

Так, згідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено постановою слідчого СВ Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_11 від 16.03.2013 року, якою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук.

Винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на переконання колегії суддів є достатнім для підтвердження факту оголошення особи у міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281 КПК України та ч. 6 ст. 193 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що до клопотання прокурора були надані належні та допустимі докази оголошення ОСОБА_4 в міжнародний розшук.

Обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч.2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.
Крім цього, неприйнятними для екстрадиції процесуальним рішенням є ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу, що за своєю природою не є рішенням про обрання або застосування запобіжного заходу, відповідно до вищевказаних нормативних актів, які мають вищу юридичну силу ніж чинне кримінально процесуальне законодавство.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК України), який набрав чинності 20.11.2012 року та яким визначено порядок кримінального провадження на території України.
Окрім того, зазначений КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міжнародного) має бути винесена окрема постанова слідчого або прокурора (ст.281 КПК України). Фактично дата винесення слідчим, прокурором постанови про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук і є початком перебування особи в міжнародному розшуку.
Крім того, слідчий суддя перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_4 може переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, та вчинити інший злочин, встановила, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення.
Так, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України, та який оголошений у міжнародний розшук, а тому з урахуванням ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, ч. 6 ст. 193 КПК України, з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Слід відмітити, що відповідно до ч. 5 ст. 280 КПК України, після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.
Перелік слідчих (розшукових) дій встановлено главою 20 КПК України.
На думку слідчого судді, обґрунтованими є доводи прокурора, що обрання запобіжних заходів відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, а не до слідчих (розшукових) дій, а тому зупинення досудового розслідування, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 280 КПК України, не перешкоджає зверненню з клопотанням про обрання запобіжного заходу.
Крім того, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України спрямоване на забезпечення подальшого міжнародного розшуку підозрюваного, тобто встановлення його місцезнаходження, а тому у відповідності до вимог ч. 5 ст.280 КПК України може здійснюватися й після зупинення досудового розслідування.
При судовому розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Надані із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матеріали доводять наявність правових підстав для обрання ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, враховуючи наявність належних і достатніх доказів про перебування обвинуваченого у міжнародному розшуку, а також наявність обґрунтованої підозри та актуальних ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.
З огляду на обставини викладені вище, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінальних злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, що має наслідком загибель людини, з урахуванням положень ч.4 ст. 183 КК України слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави при застосуванні до ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Положеннями ч.6 ст.193 КПК України визначено єдиний випадок, коли можливо обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної особи у її відсутність.
Вказаною нормою не визначено строк дії ухвали та строк, на який суд має обрати запобіжний захід такій особі, лише врегульовано вимоги щодо доставки затриманої особи на підставі такої ухвали до суду.
А відтак слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення строку дії запобіжного заходу відносно особи, яка перебуває у розшуку.
Разом з цим, ВС дійшов висновку, що чіткого розмежування між поняттями «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу», яке би мало різні процесуальні наслідки, кримінальний процесуальний закон не містить (постанова від 13.12.2018 у справі№ 483/1186/16-к). ВС зазначив, що, виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 184, 196 КПК України терміни «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу» використовуються як синонімічні (тотожні за своїм правовим значенням).
З огляду на зазначене, слідчий суддя звертає увагу, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є тотожним поняттю застосування такого, тому після затримання ОСОБА_4 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде повторно розглядатися судом у встановленому законом порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193, 395 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 17.12.2012 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , якій підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Озерне Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, оголошеного у міжнародний розшук - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження звернутися до слідчого судді для розгляду питання за участю ОСОБА_4 про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1