ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/257/21 Справа № 199/792/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника

ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного

ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085, відносно

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 березня 2021 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, оскільки підозрюваному відома дружина останнього, та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що слідчий суддя послався лише на загальні норми КПК України, без розкриття суті обставин і не вказав беззаперечних доводів та доказів про застосування виняткового запобіжного заходу. Вказує на те, що слідчий суддя не перевірив підтвердження наявними доказами обґрунтування підозри, а також підстав вважати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та обставин незастосування більш м`якого запобіжного заходу. Звертає увагу на те, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_9 проживає з цивільною дружиною, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає і зареєстрований за постійною адресою, має добру репутацію, постійне неофіційне місце роботи та характеризується позитивно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Зазначає, що підозрюваному не має сенсу переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки при переховуванні він сам собі нашкодить. Вказує на те, що обрання тримання під вартою без права внесення застави є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України. Звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_9 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, перебуває у шлюбі без реєстрації, працює без офіційного працевлаштування, утримує дітей своєї цивільної дружини.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до наступного.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, оскільки підозрюваному відома дружина останнього, та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 01 лютого 2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, що виразилося у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 31 січня 2021 року, який повідомив про обставини, вчиненого на нього нападу 31 січня 2021 року за адресою: м.Дніпро, вул.Любарського, 2-Н; протоколом огляду місця події від 31 січня 2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 31 січня 2021 року, з якого слідує, що 31 січня 2021 року він перебував разом з потерпілим ОСОБА_10 та бачив, як один з трьох невідомих чоловіків попрохав ОСОБА_10 пройти поговорити з ними до їхнього автомобіля BMW, чорного кольору, який стояв неподалік, після чого ОСОБА_10 разом з трьома невідомими сіли до вказаного автомобіля, а через 5-10 хвилин з автомобіля вийшов один з невідомих чоловіків, підійшов до автомобіля, яким користується ОСОБА_10 , та з переднього сидіння забрав барсетку, після чого повернувся назад до автомобіля BMW, після чого з автомобіля BMW вийшов ОСОБА_10 , тримаючись лівою рукою за своє ліве око, маючи різану рану над лівим оком, з якого йшла кров, тим часом автомобіль BMW з трьома невідомими поїхав в бік торговельного центру Вавілон; протоколом обшуку від 31 січня 2021 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 січня 2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_13 , який був один з пасажирів автомобіля BMW та скоїв напад на ОСОБА_10 31 січня 2021 року близько 17:00 год. за адресою: м.Дніпро, вул.Любарського, 2-Н; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 січня 2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_14 , який був один з пасажирів автомобіля BMW та скоїв напад на ОСОБА_10 31 січня 2021 року близько 17:00 год. за адресою: м.Дніпро, вул.Любарського, 2-Н; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 січня 2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_9 , який був один з пасажирів автомобіля BMW та скоїв напад на ОСОБА_10 31 січня 2021 року близько 17:00 год. за адресою: м.Дніпро, вул.Любарського, 2-Н.
Що стосується доводів захисників про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.
Також, ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Даний ризик підтверджується тим, що органами досудового розслідування ще не встановлено всіх причетних до вчинення даного злочину осіб, а також тим, що під час складання слідчим протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_9 в присутності захисника ОСОБА_15 та понятих зламав свій мобільний телефон, коли було повідомлено про його вилучення.
Крім того, перебуваючи на свободі ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни показів на його користь, оскільки йому надано копії протоколів допиту свідка та потерпілого, де зазначені їх анкетні дані.
Також, ОСОБА_9 підозрюється у вчинені умисного корисливого злочину, офіційно не працевлаштований, а отже існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Також, апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі захисників доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Щодо посилання захисника ОСОБА_7 , що слідчий суддя не перевірив обґрунтування підозри, слід зазначити, що чинними нормами кримінального процесуального законодавства не визначено ані поняття «обґрунтована підозра», ані єдиних критеріїв підходу до визначення її наявності у кримінальному провадженні, в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ, є джерелом права. Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» є нижчим стандартом доведення, ніж «переконання поза розумним сумнівом», та вимагає меньшої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд зазначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, могла вчинити злочин. Те, що позначено словом «обґрунтована», залежатиме від усіх обставин» (справа «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32).
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею та апеляційним судом під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді.
Щодо твердження захисника ОСОБА_8 про те, що застосований відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави є занадто суворим запобіжним заходом, слід зазначити, що ОСОБА_9 підозрюється у кримінальному правопорушенні, вчиненому із застосуванням насильства, а отже, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Щодо посилання захисників на те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, перебуває у шлюбі без реєстрації, працює без офіційного працевлаштування, утримує дітей своєї цивільної дружини, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як з урахуванням обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, його суспільної небезпеки вищезазначені доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_9 перешкод або інших стримуючих факторів належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_9 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_9 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційних скарг захисників слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4