ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 954/365/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/469/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.296 КК України
У Х В А Л А
іменем України
13 липня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000259 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
засуджено:
за ч.1 ст.296 КК України на 2 роки обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Вирішено питання цивільного позову та речових доказів.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 28.07.2019 року близько 01 години, перебуваючи біля приміщення кафе «Українська кухня», яке розміщене по вул. Степова, 56 в смт. Нововоронцовка Нововоронцовського району Херсонської області, з метою порушення спокою громадян, усвідомлюючи, що він знаходиться в громадському місці, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до присутніх та суспільства, з метою приниження людської гідності потерпілої, підійшов до раніше незнайомої йому потерпілої ОСОБА_9 , під час чого, з хуліганських мотивів, у присутності сторонніх осіб, вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, а саме: схопив руками за одяг потерпілу ОСОБА_9 і лобною частиною голови наніс їй безпричинно один удар в область лівої частини обличчя, від якого потерпіла ОСОБА_9 впала на асфальтне покриття та втратила свідомість, чим своїми діями спричинив тілесні ушкодження потерпілій, які розділені на дві групи: 1 група: синець, крововилив в м`які тканини обличчя, струс головного мозку; 2 група: крововилив в м`які тканини тулуба, кінцівок, садна кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченогоОСОБА_8 порушує питання про зміну вироку в частині призначення покарання з підстав невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів указує про те, що дії обвинуваченого неправильно кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України, оскільки дії обвинуваченого були зумовлено особистою неприязню до потерпілої, яка виникла раптово через попередню образу з боку іншої особи, з якою ОСОБА_8 сплутав потерпілу, а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і поведінки у суспільстві. Дії обвинуваченого були зумовлені наміром завдати шкоду здоров`ю потерпілої і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому мають бути кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України. Крім того, апелянт не погоджується з рішенням суду в частині вирішення цивільного позову. Зазначає, що обвинувачений відшкодував потерпілій 5000 грн., а тому судом першої інстанції фактично було в повному обсязі задоволено позовні вимоги потерпілої, а не частково, як про це зазначено у вироку.
Просить змінити вирок в частині призначення покарання, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.1 ст.296 на ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу. Цивільний позов задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 моральну та матеріальну шкоду у розмірі 5109 грн.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги сторони захисту без задоволення, а вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з метою явної неповаги суспільству, що супроводжувалося особливою зухвалістю, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтований дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що дії ОСОБА_8 не містять складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, не знайшли свого підтвердження при перевірці матеріалів справи.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 частково визнав себе винним в обсязі висунутого обвинувачення та показав, що 27-28.07.2019 року відпочивав у кафе «Українська кухня» у смт. Нововоронцовка у компанії друзів. Також у цьому кафе відпочивала і його дівчина ОСОБА_11 .. Серед її друзів була дівчина на прізвище ОСОБА_12 , з якою він перебував у конфліктних та неприязних відносинах. Десь близько 01 години ночі він з ОСОБА_11 вирішили поїхати додому. Вийшли з приміщення кафе в сторону траси. Біля машини ОСОБА_11 попросила його повернутися у кафе і забрати її речі. Коли повертався, то за зовнішніми ознаками побачив дівчину схожу на ОСОБА_12 , підійшов до неї, розвернув і наніс удар своєю головою в її голову. Остання впала і він разом з нею. Про те, що дівчина була вагітна, він не бачив, переплутав її з ОСОБА_12 , тому і наніс удар. Після чого, на нього напали друзі потерпілої почали бити, проте він встиг відбігти і поїхати додому. Декілька разів вибачався перед потерпілою, намагався зустрітися і компенсувати шкоду від своїх дій, проте остання постійно переносила зустрічі. 05.02.2021 року він із своїх заощаджень перерахував потерпілій 5000 грн. компенсації. Жалкує про свій вчинок.
Також він показав, що під час досудового слідства давав показання про те, що не бив потерпілу ОСОБА_9 , а спіткнувся і впав на неї. Також не повідомляв органам досудового слідства про те, що при нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_9 переплутав потерпілу із подругою своєї дівчини ОСОБА_12 . Також раніше не вказував і про наявність неприязних і конфліктних відносин із ОСОБА_12 ..

Ці заперечення ОСОБА_8 проти обвинувачення, а також його версія події, були предметом перевірки в судовому засіданні та спростовуються детально наведеними у вироку доказами.

Обставини, за яких ОСОБА_8 вчинив хуліганство, підтверджуються сукупністю таких доказів.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що 28 липня 2019 року на прохання своєї подруги, разом зі своїм чоловіком близько 01 години ночі під`їхала до кафе «Українська кухня» на СТО. Місце це було добре освітлено. Біля їх машини стояли ще машини, не менше двох, більше не бачила. З нею знаходився лише її чоловік, а подруги були десь метрів 20-30 від них. Помітила, що до неї назустріч йшла подруга ОСОБА_13 . Вона ( ОСОБА_9 ) знаходилася біля свого автомобіля і тримала в руці телефон. У цей час невідомий ( ОСОБА_8 ) підійшов до неї ззаду, розвернув її і наніс удар головою в обличчя, від якого вона впала і втратила свідомість. Опритомніла вже коли під`їхали швидка та поліція. Обвинуваченого ОСОБА_8 раніше не знала, причин говорити неправду та обмовляти його немає. Показала, що в приміщення кафе не заходила, разом зі своїм чоловіком знаходилась біля автомобіля, який стояв на в`їзді до СТО. Під час удару обвинувачений їй нічого не говорив. Подія відбувалася метрів 6-7 від входу до кафе. У заклад вона не заходила. Їх автомобіль знаходився поодаль, вони з чоловіком вийшли і підійшли до місця, де в`їзд до кафе. Чоловік був поряд, подруги вже йшли назустріч. Подію вони бачили. Зазначила, що на момент події вона була вагітною (17 тижнів). Візуально було вже видно, адже носила відповідний одяг. Момент побиття бачив її чоловік та дві подруги ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . Після удару допомогу надавав їй чоловік, а коли опритомніла - приїхала швидка і поліція. В лікарню її не забирали. Судово-медичне обстеження наступного дня не проходила, зробила це пізніше. Спочатку почувалась нормально, але згодом почала сильно боліти голова, тому звернулась до лікарні. Відмітила, що до цього часу її турбує головний біль, не може здійснювати фізичне навантаження, з її маленькою дитиною важко управлятися. Зазначила, що ОСОБА_8 на зв`язок із нею не виходив, не вибачався, допомогу не пропонував. До неї не звертався обвинувачений з питання відшкодування шкоди. Чи звертався з цього питання до її чоловіка не знає, так як цю тему їй боляче обговорювати. Дитина народилася нормальною. За проведення судово-медичної експертизи сплатила 109 гривень. Стосовно морального стану, переживань за майбутню дитину зазначила, що відвідувала лікарню, де проходила УЗД. Районна лікарня поставила діагноз струс мозку. Рентген не можна було робити в зв`язку із вагітністю. Також боліла щелепа, важко було нормально їсти. Сильно нервувала, піднявся тиск. Дитина народилася в результаті кесаревого розтину, так як не могла самостійно народити.

Зазначені показання потерпілої суд першої інстанції правильно визнав достовірним джерелом доказів, оскільки вони підтверджуються іншими доказами, а тому у суду не було підстав ставити під сумнів їх правдивість та об`єктивність.

Свідок ОСОБА_15 показала, що вказані події сталася 28 липня 2019 року приблизно о 01 годині ночі біля кафе «Українська кухня» на СТО. Освітлення на вулиці було нормальне. Стояли з дружиною удвох на відстані 5 метрів від приміщення кафе. Близько 3 метрів з кожної сторони від них стояли інші особи, десь по 3-4 чоловіка, тобто було багато людей. Подруги в цей час знаходились в полі їх зору десь на відстані 4-5 метрів. Із обвинуваченим ОСОБА_8 не знайомий. Конфліктів у цей день ні у нього, ні у дружини з ОСОБА_8 не було. Вони з дружиною не збиралися їхати до кафе, але подруга дружини попросила звідти її забрати. Момент, коли ОСОБА_8 підійшов до дружини, не бачив. Боковим зором побачив, що дружині наносять удар і що на ній якийсь хлопець ( ОСОБА_16 ), а також почув звук. Зразу ж підняв цього чоловіка і скинув з неї. Потім на руках відніс дружину до машини. Ситуацію сприйняв дуже болісно, переживав, адже дружина була вагітна. Обвинувачений ОСОБА_8 наніс удар головою у висок. Удар відбувся в лічені секунди. При цьому обвинувачений нічого не говорив, не пояснював. Упав на землю разом з дружиною. Думає, що ОСОБА_17 був у стані алкогольного сп`яніння. В цей момент підбігли подруги ( ОСОБА_18 і ОСОБА_19 ). Хто викликав швидку і поліцію не пам`ятає. Згодом дружина звернулася до лікаря, щоб обстежити свій стан і стан майбутньої дитини. На наступний день після події звернулись по відділення поліції. Дружина постійно сильно переживала за стан дитини. Як тільки з`явилась можливість поїхали до лікарні. Візуально вагітність виглядала не особливо. Моральний стан у неї такий, що вона до цих пір боїться виходити на вулицю, ввечері без нього не виходить взагалі, боїться осіб чоловічої статті, морально страждає. Події боляче згадувати. Під час вагітності постійно відчувала головний біль, був високий тиск. Самостійно народити дитину не могла, зробили кесарів розтин. Обвинувачений ОСОБА_17 з батьками приїзжав до них, дружина відмовилася спілкуватися, лише плакала. Батько ОСОБА_20 запитував про самопочуття дружини, натякав на матеріальну допомогу від них. Обвинувачений своєї поведінки не пояснював. Розмови з ними не вів, сказав, що поки не зрозуміємо стан дружини немає про що говорити. Дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час події у дружини було інше прізвище ОСОБА_21 . До справи додано копії паспорта та свідоцтва про шлюб. Шлюб уклали 09.10.2019р. Зазначив, що захисник обвинуваченого особисто звертався до нього з питання відшкодування моральних збитків, але він не мав змоги з ним поговорити.

Свідок ОСОБА_22 показала, що у день вказаних подій близько 01 години ночі їй зателефонувала її подруга ОСОБА_23 і запропонувала забрати із кафе на СТО. Повідомила, що прибуде через п`ять хвилин. Вони із ОСОБА_24 вийшли на двір до туалету і чекали на їх приїзд. Коли ОСОБА_23 зателефонувала, вони вийшли і побачили, що сталося. Молодий чоловік ( ОСОБА_16 ) підійшов до неї, розвернув її і вдарив головою в обличчя. Думає, що обвинувачений ОСОБА_8 міг помітити, що ОСОБА_23 вагітна. Вони з ОСОБА_24 були шоковані, підбігли до неї. Потерпіла лежала на землі, підбіг чоловік і відтягнув обвинуваченого від неї. Вона разом з ОСОБА_24 підняли ОСОБА_23 та відвели до машини. Потім викликала швидку та поліцію, а ОСОБА_25 пішла в кафе по воду. ОСОБА_23 була дезорієнтована, не розуміла, де знаходиться. У неї були розбиті коліна, почервоніння шкіри на голові. Приїхала швидка і надала першу допомогу, а потім під`їхала поліція і взяла свідчення. Вони з ОСОБА_24 в момент події знаходились на відстані не більше 10 метрів. Освітлення було нормальне, тому все було добре видно. ОСОБА_23 стояла обличчям до неї, обвинувачений підійшов до ОСОБА_23 ззаду, розвернув її і наніс удар. Все відбулося дуже швидко, конфлікту не було. Коли з ОСОБА_24 виходили до туалету, то бачили обвинуваченого. Він поводився трохи дивно. Він був один, але кричав, когось гукав. Здавалося, що він був у стані алкогольного сп`яніння. В момент удару чоловік ОСОБА_26 знаходився недалеко від потерпілої. Відмітила, що раніше обвинуваченого не знала, неприязних відносин не було, причин обмовляти його немає. Людей біля них багато не було, але біля кафе були люди, як зазвичай. Після удару потерпіла і обвинувачений впали на землю, а чоловік відтягнув ОСОБА_16 від дружини. Свідку здалося, що обвинувачений ще щось хотів зробити ОСОБА_23 , тому прийшлося його відтягувати силою. При цьому ОСОБА_17 нічого не говорив. Обвинувачений не міг самостійно відійти від потерпілої, був не в тому стані. ОСОБА_26 просто відтягнув його. Зазначила, що обвинувачений підійшов до них через декілька секунд. До місця події почали сходитися люди і запитувати, що сталося. Вагітність вже була помітною у ОСОБА_23 , остання була в шортах та футболці. Через день пішли до районної лікарні (до терапевта). Фізичний стан потерпілої був поганий: кружилася голова, нудило. Терапевт поставила діагноз струс мозку. Через декілька днів поїхали до м. Нікополь на УЗД. Потерпіла була в шоковому стані. Лікарі зазначили, що видимих причин для хвилювання за дитину немає, але після пологів буде видно. ОСОБА_23 почувалася жахливо, погано спала, боялася виходити навіть вдень, постійно хвилювалося за дитину.

Свідок ОСОБА_27 показала, що у день вказаних подій була разом із подругою в кафе. Ще на початку вечора звернула увагу на компанію людей в нетверезому стані. Вирішили триматися від них подалі, так як поводилися вони неадекватно стрибали, штовхали інших осіб. Обвинувачений ОСОБА_8 теж був в цій компанії. Звернула увагу на те, що він стояв на вулиці один, дуже кричав, лаявся і когось гукав, був в неадекватному стані. Із ОСОБА_23 та її чоловіком була домовленість, що вони їх заберуть із кафе. Коли ОСОБА_28 зателефонувала, вони вийшли і побачили, що сталося. ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_29 . Бачила як удар наносив обвинувачений збоку. Вони з ОСОБА_30 підбігли до подруги, допомогли піднятися, викликали швидку та поліцію. Зазначила, що в момент події вона знаходилась на відстані близько 10 метрів від потерплої. Освітлення було добре. Обвинувачений ОСОБА_8 від потерпілої знаходився приблизно на відстані двох метрів. Потерпіла дивилася в бік туалету, а ОСОБА_17 був десь збоку. Зазначила, що обвинувачений вдарив потерпілу, після чого вона впала на коліна. Візуально вже було видно, що потерпіла була вагітна. Потерпіла була в стані афекту, її трусило, заїкалася, переживала за майбутню дитину. Після вказаних події люди навколо них почали скупчуватися. У ОСОБА_23 боліла голова, було відчуття нудоти. В лікарню відразу не пішла, не було необхідного документа для обстеження після побиття. Потерпілій було спричинено моральну і фізичну шкоду. ОСОБА_17 до них не приставав, але когось гукав.

Свідок ОСОБА_31 показав, що обвинувачений ОСОБА_8 є його родичем. 28 липня 2019 року він з друзями прибули до кафе «Українська кухня», що знаходиться на СТО приблизно о 22 -23 годині вечора. Відпочивали за барною стійкою, трохи випили алкогольних коктейлів. ОСОБА_17 побачив свою подругу ОСОБА_32 і пішов з нею поговорити. Він теж пішов за ними. Стояв на вулиці біля припаркованих автомобілів і розмовляв по телефону зі своєю дівчиною. Потім почув як кричить ОСОБА_26 , що вдарили його дружину. Побачив, що між двома автомобілями лежить ОСОБА_17 лицем до землі, нічого не відповідає і його б`є ОСОБА_33 . Він почав відтягувати ОСОБА_34 від ОСОБА_20 , і щоб захиститися вдарив його ногою в живіт. Хотів припинити побиття, проте отримав удар в щелепу. Потім побіг до кафе, щоб погукати своїх друзів. Коли вибіг з кафе побачив, що зібрався великий натовп з хлопців, всередині якого стояв ОСОБА_17 і нічого не розумів. Хлопці з натовпу погрожували обвинуваченому і йому фізичною розправою. Він відійшов за територію СТО і викликав поліцію, якій сказав, що відбувається масова бійка. Потім повернувся до ОСОБА_20 , який був із закривавленими лицем і руками, забрав його і вони пішли звідти. Дорогою зателефонував другу ОСОБА_35 і попросив відвезти їх додому. Друг не зміг відразу приїхати, так як приїхала поліція до кафе. Лише через півгодини він відвіз обвинуваченого в с. Мар`янське. У кафе ОСОБА_17 був у нормальному стані. Зі своєю дівчиною спілкувався у дещо підвищеному тоні, тому він і вийшов разом з обвинуваченим. Причини суперечки не знає. Про нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_23 йому стало відомо на наступний день, коли приїхала поліція. Момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, він не бачив. Зазначив, що до поліції із заявою про нанесення тілесних ушкоджень йому не звертався. Освітлення біля кафе було добрим. ОСОБА_20 знає з дитинства. Характер у нього спокійний, агресію ніколи не проявляв, у бійках участі не брав, має лідерські якості. Зі своєю дівчиною зустрічається близько 3 років, іноді з нею сварився, а потім мирився.

Свідок ОСОБА_11 показала, що 28.07.2019 року вона зі своїми подругами приїхала до кафе «Українська кухня» відсвяткувати свій день народження. ОСОБА_8 відпочивав окремо зі своїми друзями. Її і ще трьох подружок привіз батько близько 21-22 год. Обвинувачений ОСОБА_8 і троє його друзів приїхали окремо близько 23 години. ОСОБА_17 був в адекватному стані, стану алкогольного сп`яніння вона не помітила. Розмовляла із ним того вечора біля дороги. Домовилися забирати речі і їхати додому. Обвинувачений пішов за її речами до кафе. А потім вона побачила, як його між машинами починають бити. Спочатку бив ОСОБА_26 , потім підійшли інші хлопці. ОСОБА_26 підійшов і погрожував їй. 28.07.2019 року у обвинуваченого ОСОБА_8 був день народження. Зазначила, що конфліктів з ним в кафе не було. Не чула, щоб ОСОБА_17 викрикував якісь фрази, чи поводився неадекватно. Про побиття ОСОБА_23 знає. Але спочатку побачила, як б`ють ОСОБА_20 , і лише потім почула за що. Про причину побиття запитувала. Відповів, що не хотів цього робити. Знає ОСОБА_20 близько 3,5 років, агресії до неї чи до інших з його боку не проявлялось. Алкоголем чи наркотичними речовинами він не зловживає. Може інколи келих вина чи коньяку випити на свята. Але веде себе адекватно, агресії не проявляє. Розмовляла із обвинуваченим на стоянці з боку дороги. До місця, де відбулося побиття, було близько 10 метрів. З кафе вона і обвинувачений вийшли разом, на стоянці говорили недовго. На ногах останній тримався впевнено.
На відеозапису з камери спостереження біля кафе, долученого до протоколу огляду місця подій від 28.07.2019 року, зафіксовано, як 28.07.2019 року обвинувачений ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 і наніс їй удар своєю головою в область голови потерпілої, від якого вона впала на дорогу.

Судом дано належну оцінку показанням потерпілої ОСОБА_9 , оскільки вони повністю узгоджуються з показаннями свідків, про обставини, за яких ОСОБА_8 у громадському місці, в присутності сторонніх осіб вчинив хуліганські дії відносно потерпілої ОСОБА_9 та заподіяв їй тілесні ушкодження.

Висновком судово-медичної експертизи № 48 від 15.08.2019 року встановлено, що у потерпілої ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, які розділені на дві групи: 1 група: синець, крововилив в м`які тканини обличчя, струс головного мозку, які могли виникнути в результаті дії тупого предмета, не виключено в результаті удару голови нападника в ліву половину обличчя потерпілої; 2 група: крововилив в м`які тканини тулуба, кінцівок, садна кінцівок, які виникли в результаті падіння потерпілої і зіткнення під час падіння з оточуючими твердими предметами, з наступним падіння на площину. Тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (а.п.193-194)

Під час проведення слідчого експерименту від 23.01.2020 року із диском з відеозаписом до нього, потерпіла ОСОБА_36 детальна розповіла і показала на місці, за яких обставин ОСОБА_8 вчинив хуліганські дії щодо неї та заподіяв їй тілесні ушкодження. (а.п.195-197)

Додатковим висновком судово-медичної експертизи № 48/1 від 20.03.2020 року підтверджено, що всі перелічені вищі тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_9 могли виникнути при обставинах і у спосіб, які вказала потерпіла на слідчому експерименті від 23.01.2020 року за її участю. (а.п.199-200)

З протоколу проведення слідчого експерименту від 15.04.2020 року із фототаблицею до нього за участю обвинуваченого ОСОБА_8 випливає, що він виклав свою версію спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , а саме показав, як він спіткнувшись, впав на потерпілу та куди він вдарився своєю лобною частиною голови в потилицю потерпілої. (а.п.215-218)

Додатковим висновком судово медичної експертизи № 48/2 від 21.04.2020 року, встановлено, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої ОСОБА_9 , обставини виникнення цих тілесних ушкоджень, які вказав ОСОБА_8 на слідчому експерименті від 15.04.2020 року, не могли виникнути при обставинах, які вказав ОСОБА_8 , на що вказує місце знаходження виявлених у потерпілої ушкоджень на обличчі і не відповідність їм місцю удару, як це вказав ОСОБА_8 (а.п.220-222)

Отже версія обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин, локалізації, механізму та способу утворень тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_9 , є неспроможної та не відповідає дійсності.

Висновки цих експертиз не є суперечливими та узгоджуються з показаннями потерпілого, свідків щодо локалізації, механізму та способу заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 .

Будь-яких сумнівів в обґрунтованості висновків зазначених вище експертиз не має, вони базуються на досліджені даних, що були отримані під час проведення слідчих дій за участю потерпілої та обвинуваченого, а тому у суду не було підстав ставити їх під сумнів їх належність та допустимість.

Також належність та допустимість доказів, які було зібрано у цьому кримінальному провадженні, не ставиться під сумнів стороною захисту.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок щодо належності та допустимості доказів та обґрунтовано поклав їх в основу обвинувального вироку.

Оскільки викладені докази узгоджуються між собою щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які у своїй сукупності викривають ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і обґрунтовано прийняті судом до уваги при ухваленні судового рішення.

Врахувавши всі обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку позиції захисту обвинуваченого ОСОБА_8 та його показанням про те, що він переплутав потерпілу з іншою особою, з якою у нього були конфліктні відносини, і обґрунтовано не прийняв її уваги, оскільки вони нічим не підтверджуються та спростовується наведеними вище доказами.

Що ж до доводів сторони захисту про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.296 КК України через наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, то вони були предметом перевірки в суді першої інстанції та є неспроможними.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що об`єктом кримінально-правової охорони за ст.296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників, і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці охоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалося, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Тобто для кваліфікації злочинних дій за ознакою особливої зухвалості достатньо лише встановленого судом факту заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їхньою рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
Так, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечував той факт, що він не мав жодних особистих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_9 ..

Жодним із свідків не було підтверджено те, що обвинувачений ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 взагалі були знайомі.

Крім того, ОСОБА_8 на досудовому розслідуванні не вказував про те, що переплутав потерпілу з іншою особою - ОСОБА_12 , жодним із свідків не було підтверджено ні версію обвинуваченого, ні обставини перебування цієї особи в кафе «Українська кухня».

Судом першої інстанції правильно було звернуто увагу і на спосіб заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілій, а саме умисне нанесення ним удару головою в ліву частину обличчя потерпілої ОСОБА_9 , що, на думку колегії суддів, доводить зухвалість поведінки обвинуваченого, що є характерною ознакою хуліганства та узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 27.10.2020 року у справі № 323/3000/18.

Оцінивши всі обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, суд встановив, що біля кафе територія була добре освітлена. ОСОБА_8 не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, перед нанесенням удару він розвернув потерпілу ОСОБА_9 до себе, тобто міг побачити її обличчя і розібратися в ситуації. Проте, незважаючи на всі ці обставини, з хуліганських мотивів, явної неповаги до присутніх та суспільства, з метою приниження людської гідності, наніс удар головою в обличчя потерпілої ОСОБА_9 та заподіяв їй тілесні ушкодження.
Також суд звернув увагу на те, що у судових дебатах обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що коли повернув потерпілу, побачив, проте вже було пізно, і він машинально по інерції наніс удар головою в її обличчя.
За таких обставин, в повному обсязі доведені обставини того, що, перебуваючи в громадському місці, ОСОБА_8 з мотивів явної неповаги до присутніх та зневаги до загальноприйнятих правил поведінки і моральності, підійшов до раніше невідомої йому особи (потерпілої ОСОБА_9 ), схопив руками за одяг, та, розвернувши до себе, в присутності інших осіб, без жодних особистих мотивів, тобто безпричинно, заподіяв потерпілій ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив хуліганство.

Отже усі обставини кримінального провадження судом досліджені всебічно, повно, об`єктивно, зібраним доказам у їх сукупності дана належна оцінка, на підставі яких, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.296 КК України.

Докази вини ОСОБА_8 , на які посилалися органи досудового розслідування, перевірені судом першої інстанції та згідно зі ст.94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Суд дотримався вимог ст.10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Тому доводи сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є такими, що не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Під час розгляду кримінального провадження судом були встановлені та досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, перевірялася позиції захисту обвинуваченого ОСОБА_8 шляхом допиту потерпілої, свідків, дослідження письмових доказів, яким дано належну оцінку у вироку.

Крім того, після з`ясування обставин та перевірки їх доказами, клопотань щодо необхідності з`ясування інших невстановлених досудовим розслідуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, а також про доповнення судового розгляду, сторона захисту не заявляла.
Отже під час судового розгляду стороною обвинувачення було надано належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

А тому доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом не дана належна оцінка зібраним у кримінальному провадженню доказам, які було надано сторонами обвинувачення та захисту, є безпідставними.
Порушень кримінального процесуального закону під час проведення досудового розслідування та судового розгляду при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, розгляді клопотань, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не виявлено.

Підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.1 ст.296 на ч.2 ст.125 КК України та зміни вироку в частині призначення покарання, як про це ставить питання захисник, колегія суддів не знаходить.

Інших доводів, якими б спростовувались висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, захисником не наведено.
Покарання ОСОБА_8 призначено судом відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особи винуватого, який раніше не судимий, характеризується за місцем проживання і навчання з позитивної сторони, частково визнав себе винним та частково відшкодував завдані збитки, які суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання, думки учасників судового розгляду, висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_8 без позбавлення волі або обмеження волі, оскільки він не становить небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб, відсутності обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням цих конкретних обставин справи, суд призначив ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.296 КК України із застосуванням ст.75 КК України зі звільненням від його відбування з випробуванням, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, відповідає меті покарання та є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Менш суворий вид покарання у виді штрафу, на що вказує захисник, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , суд першої інстанції встановив, що вона просила стягнути з ОСОБА_8 у відшкодування витрат на проведення судово-медичної експертизи обставини -109 гривень та моральної шкоди 20000 грн. Моральна шкода виразилася у тривалих емоційних стражданнях, пов`язаних із необхідністю застосовувати додаткові зусилля для поновлення звичайних життєвих зв`язків, враховуючи перебування на п`ятому місяці вагітності, та емоційних переживаннях за ненароджену дитину тощо.
У судовому засіданні потерпіла підтримала позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 20109 гривень.
Судом було враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 частково відшкодував моральну шкоду в сумі 5000 грн. із загальної суми позовних вимог, а тому судом обгрунтовано прийнято рішення про задоволення цивільного позову частково на загальну 15109 гривень.
Тому твердження захисника про те, що у такий спосіб судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_9 в повному обсязі, а не частково, не відповідають дійсності.
При цьому апелянтом не оспорюється розмір позовних вимог потерпілої, тобто обґрунтованість цивільного позову.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено, тому апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 має бути залишена без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4