Справа № 159/1276/21
Провадження № 1-кп/159/281/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл.
в складі: колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
з участю: потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 ,
обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 200 301 100 014 99 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, паспорт серії НОМЕР_1 (а. с. 35), не працюючого, з освітою середньою спеціальною, одруженого (а. с. 27), має на утриманні неповнолітню дитину (а. с. 27), особи з інвалідністю 3 гр., раніше не притягався до кримінальної відповідальності, і. н. НОМЕР_2 (т. 1, а. с. 218), в порядку ст. 208 КПК України затриманий 21.12.20 р. (т. 1, а. с. 103, 104);
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 близько 19 год. 21.12.20 р., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у спальній кімнаті житлового будинку, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , під час розпивання спиртного, в ході раптово виниклої на грунті особистих неприязних відносин, суперечки з потерпілим ОСОБА_5 , 78 р. н., керуючись метою умисного завдання потерпілому тілесного ушкодження, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, взяв з поверхні табурета кухонний ніж та, утримуючи його у правій руці, підійшов до потерпілого, який на той час сидів на ліжку поруч з ним, після чого відразу умисно наніс два удари вказаним вище ножем у шию потерпілого. Потерпілий, закривши місце поранення рукою та намагаючись захиститись, спробував встати з ліжка, у відповідь на що обвинувачений ОСОБА_6 штовхнув його кулаком правої руки у ділянку обличчя, після чого той впав на ліжко, вдарившись потилицею об підвіконня. У подальшому обвинувачений ОСОБА_6 пішов у невідомому напрямку.

Своїми умисними діями, що виразились у завданні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), що передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, зазначивши, що не бажав заподіяти смерті потерпілому, але визнає, що він наніс останньому тілесні ушкодження ножем. Суду 24.03.21 р. показав, що потерпілого він знає та стосунки з останнім були нормальними. 21.12. 20 р. до нього зайшов свідок ОСОБА_10 та запропонував разом піти додому до його двоюрідного брата - свідка ОСОБА_11 .. Там вже були: потерпілий, на ліжку спав свідок ОСОБА_12 на прізвисько " ОСОБА_13 ", на іншому ліжку спав свідок ОСОБА_14 .. Потерпілий відразу сказав, що бачить, що він сильніший за нього, однак, не боїться його. Він сів на ліжко, на якому спав свідок ОСОБА_12 , і вони всі гуртом, нормально спілкуючись, вживали спиртне. Випивка, закуска та ніж були на табуреті, що стояв між ними. Згодом свідок ОСОБА_15 також ліг спати. Потерпілий розпочав розмову про армію, АТО, державу; сказав, що поки інші гинуть, він - ховається за дружиною та дитиною. Він же зазначив, що є особою з інвалідністю та для нього найважливішою є сім`я. Тоді потерпілий відразу схопив його за барки і почав здійснювати (імітувати) своєю головою поступальні рухи, намірюючись його вдарити. Він має хворе око та дуже злякався, що потерпілий його ударить у хворе око; відштовхнув потерпілого та посадив на ліжко. При цьому потерпілий не вдарявся. Він зібрався піти геть, однак, потерпілий схопився за нього та наполегливо не відпускав його. Він же більше пити не хотів, кричав до потерпілого, щоб той відпустив його. Коли він із усієї сили потягнув потерпілого на себе, дивився, що б таке схопити, то побачив і правою рукою схопив ножа, що лежав на табуреті позаду нього на відстані біля 1 - 1, 5 м від нього, та приставив його до шиї потерпілого вістрям, щоб продемонструвати серйозність своїх намірів, захиститись від потерпілого, який його не пускав додому; щосили крикнув потерпілому, щоб той пустив його додому. Однак потерпілий його не відпускав і тримав дуже міцно; шарпався, опирався йому, намагаючись вирватись від нього; хотів продовжити бійку, шарпав його на себе; махав головою та, таким чином, зробив собі порізи. Ці маленькі порізи, подряпину він побачив, але крові при цьому у потерпілого не було. Ударів ножем він потерпілому не наносив. У цей момент потерпілий тримався за нього і був у сидячому положенні. Він бачив, що потерпілий таким чином наніс собі поранення. При цьому потерпілий поглянув на нього та після другого порізу ножем - відпустив його. Таким чином він вирвався від потерпілого. В цей момент прокинувся свідок ОСОБА_12 .. Коли він виходив із кімнати, прокинувся і свідок ОСОБА_14 .. Тоді він із іншої кімнати, де освітлення не було, викинув ножа назад у кімнату, у якій вони відпочивали, та запропонував свідкові ОСОБА_16 , який бачив весь конфлікт, однак, не вмішувався, піти геть з місця події. Однак той відмовився, підійшов до потерпілого та подивився, що у того є на шиї. О 19 год. 20 хв. він пішов геть. На ножі крові він не бачив і ножа не роздивлявся. Перед тим як піти, він поглянув на потерпілого. Той був у нормальному стані та він бачив, що крові багато не було. Попоравшись по господарству, він пішов додому. О 19 год. 40 хв. він підійшов до вікна цього будинку, так як його мучило сумління, що він заподіяв потерпілому щось серйозне. Він побачив, що все нормально та той розмовляє із свідком ОСОБА_17 , інші присутні - сплять. Тоді він пішов додому. До приїзду швидкої пройшло біля 1, 5 год.. Спричиняти зле потерпілому він не хотів. Він особисто тілесних пошкоджень в ході конфлікту не отримав. Він не подумав про те, що є загроза життю потерпілого. Про вчинене шкодує та просить у потерпілого вибачення, має намір відшкодувати матеріальні збитки, завдані злочином. Просить не позбавляти його волі з огляду на його сімейні обставини.

Попри часткове визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), що визнане судом доведеним, винуватість обвинуваченого у завданні потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, повністю доводиться показаннями потерпілого, свідків, експертів, письмовими та іншими доказами, що зібрані у справі.

Так потерпілий в суді 24.03.21 р. суд показав, що стосунки із обвинуваченим були нормальними. О 15 год. 21.12.20 р. йому зателефонував його колишній однокласник свідок ОСОБА_12 на прізвисько « ОСОБА_13 » і запропонував випити спиртного. До цього він вже вжив вдома 150 гр горілки. Він погодився та пішов у будинок свідка ОСОБА_18 , що по АДРЕСА_1 . Там вони утрьох розпивали спиртне: він, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .. Останні вже на той час були нетверезими та згодом - полягали спати. Орієнтовно через годину прийшли обвинувачений та незнайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_19 . Вони далі усі гуртом продовжили вживати спиртне, але згодом свідок ОСОБА_11 ліг на ліжкові. Всього він там за 1 1, 5 год. випив 2 стограмівки горілки. Він сидів навпроти обвинуваченого на іншому ліжку на відстані витягнутої руки; між ними на імпровізованому столі знаходився ніж. Словесна суперечка з обвинуваченим мала місце; бійки - не було взагалі. Обвинуваченого вдарити він не намагався, агресивно щодо нього себе не поводив. Припускає, що могла виникнути між ними шарпанина, він міг триматись за одяг обвинуваченого, щоб не впасти. Коли обвинувачений виривався, то наніс йому удар кулаком правої руки в область лиця, після чого у нього була велика гематома та розсічення у краю ока. Від такого удару він, будучи у положенні стоячи, падав і дуже сильно вдарився головою об підвіконня. Тілесні ушкодження він отримав у положенні сидячи на ліжку. В ході конфлікту йому було нанесено 2 коротких різких удари в район шиї при таких обставинах: обвинувачений підскочив до нього та, стоячи, правою рукою швидко двічі різко вдарив ножем у шию. Причини пояснити не може. Першого удару він не відчув, а другий що сковзнув об кістку відчув. Після першого удару він хотів припіднятись, але отримав другий удар. Падаючи, він вдарився головою об підвіконня. Після цього обвинувачений вийшов з кімнати. Де подівся ніж, він не бачив. Це було між 19 та 20 год.. Після цього він нічого із свідком ОСОБА_17 не обговорював, не розмовляв, так як відразу відчув, що по шиї потекла тепла кров; рукав наповнився кров`ю. Він затулив рану рукою. Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в цей час спали у кімнаті і, вважає, цього не бачили. Свідок ОСОБА_20 був присутнім і через дуже короткий проміжок часу вийшов геть. Він обмотав навколо шиї якусь ганчірку чи штору, щоб зупинити кров. Зупинити кров він намагався до години часу, однак, кров не зупинялась. Він, ослабнувши, в останній момент зателефонував своєму братові свідкові ОСОБА_21 - та пояснив ситуацію. Останній викликав поліцію та швидку допомогу. Деякі моменти після ударів у шию та те, коли він травмував голову, він не пригадує, так як втрачав свідомість через крововтрату. Спочатку він сидів, потім - ліг, йому темніло в очах, у нього тьмарилась свідомість. Швидка прибула швидко. У лікарні він був тиждень, йому зашивали шию та голову. Не може ствердити про виникнення у нього саме алкогольної епілепсії наступного після події дня з огляду і на стан сп`яніння, і на травму голови. Обвинуваченого пробачив, на суворому покаранні у випадку відшкодування матеріальних та моральних збитків, так як у нього залишились незручності у зв`язку з тілесними ушкодженнями, настоювати не буде. У судовому засіданні 13.08.21 р. показав додатково, що обвинуваченого простив, але просить не враховувати його попередньо поданої заяви (т. 1, а. с. 61) про відмову від підтримання обвинувачення при умові перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 125 КК України, та закриття провадження у справі і просить покарати обвинуваченого відповідно до закону, врахувавши, що він, дійсно, міг поводити себе по відношенню до обвинуваченого 21.12.20 р. неналежно, так як був у стані сп`яніння; від удару об підвіконня він мав струс головного мозку. Він на даний час отримав повне відшкодування заподіяної йому кримінальним правопорушенням шкоди та підтримує свою попередню заяву про відмову від цивільного позову і наслідки такої відмови йому зрозумілі. Просить не позбавляти обвинуваченого волі, врахувавши, що вони примирились, останній уже перебував у місцях неволі деякий час у цьому кримінальному провадженні.

Аналізуючи показання потерпілого, суд враховує, що той показав про наявність конфлікту та шарпанини, що виникли між ним та обвинуваченим у будинку свідка ОСОБА_18 , що по АДРЕСА_1 , під час спільного розпивання спиртних напоїв. Підтвердив, що саме обвинувачений наніс йому два удари ножем, що використовувався їх компанією до цього для нарізання закуски і лежав на табуретці, що стояла між ними. Не заперечив проти доводів обвинуваченого у тій їх частині, що він неналежно поводив себе по відношенню до обвинуваченогою як то: шарпав його, тримав за одяг. Потерпілий також показав, що у тій же кімнаті, де було вчинено кримінальне правопорушення щодо нього, були ще і інші особи, які, однак, були тоді вже дуже п`яними та спали.

Свідок ОСОБА_11 в суді 11.05.21 р. показав, що обвинуваченого та потерпілого знає, стосунки нормальні, обвинувачений є його троюрідним братом. 21.12.20 р. він та свідок ОСОБА_22 випивали у нього вдома по АДРЕСА_1 , розмовляли. На табуретці були продукти харчування, посуд, ніж. Коли він сп`янів, то неясно побачив, що прийшов потерпілий. Згодом він, сп`янівши ще більше, ліг спати на ліжку у тій же кімнаті. Неясно бачив, що ще хтось заходив. Потім він почув різкий крик і на якусь мить прокинувшись, побачив два тулуби, що шарпались, і блиснула ніби то тарілка. Потім він вже прокинувся і побачив санітарів, кров на матраці та що потерпілому робили уколи. Він вийшов на вулицю та побачив поліцію, з`ясовував, що трапилось. Потерпілого понесли на ношах. Останнього знає як неагресивного навіть у стані сп`яніння.

Свідок ОСОБА_12 в суді 11.05.21 р. показав, що обвинуваченого та потерпілого знає, стосунки нормальні, потерпілий - його колишній однокласник. В обідню пору 21.12.20 р. вони вживали спиртне утрьох у кімнаті будинку свідка ОСОБА_11 : він, свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_23 .. Неясно пригадує, що пізніше до них приєднався і потерпілий. Він сп`янів та заснув, прокинувся від того, що у будинку багато людей та побачив лікарів, поліцію; на ліжку лежав свідок ОСОБА_11 .. На ліжку, що зліва у кімнаті, була кров, потерпілого винесли з кімнати.

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , суд враховує, що ними підтверджуються показання обвинуваченого та потерпілого про те, що вони спільно з потерпілим та обвинуваченим вживали спиртне у вказаній вище кімнаті будинку та згодом, коли вони дуже сп`яніли, лягли спати. Однак свідок ОСОБА_11 почув та побачив, що виник конфлікт, шарпанина між двома особами з їх компанії, що супроводжувалось різкими криками, а прокинувшись, обоє вони бачили сліди крові у кімнаті та те, що потерпілому надавалась медична допомога.

Свідок ОСОБА_23 в суді 11.05.21 р. показав, що обвинуваченого знає, стосунки нормальні, потерпілого бачив в день події. У грудні 2020 р. він з обвинуваченим вживав спиртне у останнього вдома. Так як обвинувачений мав йти годувати коня, то рештки спиртного вони взяли із собою та пішли. По дорозі вони вирішили зайти до свідка ОСОБА_11 .. Там випивали хлопці: свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілий. Потерпілий почав агресивно сваритись з обвинуваченим. Останній сидів і мовчки слухав. Потім потерпілий заспокоївся. Вони всі продовжили випивати спиртне та розмовляти. Потім свідок ОСОБА_11 заснув. Потерпілий знову почав агресивно сваритись із обвинуваченим, розмовляючи про армію, сім`ю. Останній не відповідав. Потім заснув свідок ОСОБА_12 .. Після цього потерпілий зірвався, встав і схопив обвинуваченого, який сидів навпроти, за грудки; почав тягнути за одяг і чомусь махати головою. Обвинувачений привстав і відхилявся, відпихався від потерпілого, відривав своїми руками руки потерпілого від себе. Потерпілий обвинуваченого ніби як душив. Так вони шарпались, стоячи біля дивана та стільця, і обвинувачений підсунувся ближче до стільця і схопив ножа. Обвинувачений тримав ножа у правій руці вістрям та лезом догори так, що видно було лише кінчик ножа. Потерпілий махав головою і трохи шиєю наштрикнувся на того ножа. Обвинувачений почав відривати руки потерпілого від себе, тримаючи ножа у руці. Він же під час цієї шарпанини вживав спиртне, знаходячись збоку від потерпілого та обвинуваченого. Потім обвинувачений пройшов повз нього та махнув рукою. Він почув звук падіння чогось та побачив ножа. Подивившись на потерпілого, він нічого такого, зокрема, крові, не побачив. Обвинувачений запитав його, чи він йде звідси. Він встав і відразу пішов. Вже на вулиці він поглянув на обвинуваченого: той був спокійний, сказав, що йде годувати коня та пішов. Він же ще присів на ганку того будинку і закурив.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_23 , який у вказаний вище будинок прийшов разом із обвинуваченим, суд враховує, що ними підтверджуються показання обвинуваченого та потерпілого про те, що вони спільно з потерпілим та обвинуваченим вживали спиртне у вказаній вище кімнаті будинку у компанії наведених вище свідків та згодом свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 лягли спати. Він побачив, що виник конфлікт, шарпанина між потерпілим та обвинуваченим і останній, взявши з табурета ножа, саме ним спричинив потерпілому тілесні ушкодження та пішов з будинку. Суд, разом з тим, критично оцінює показання цього свідка у тій їх частині, що потерпілий отримав тілесні ушкодження, наштрикнувшись на ножа, якого тримав у руці обвинувачений в ході шарпанини з потерпілим, так як потерпілий показав, що відчув саме два удари ножем у шию в ході конфлікту.

Свідок ОСОБА_21 в суді 11.05.21 р. показав, що обвинуваченого та потерпілого знає, стосунки нормальні, потерпілий - його рідний брат. У грудні 2020 р. йому зателефонував потерпілий і сказав, що він у Євгена «Поташонка» (прізвисько ОСОБА_11 ) і стікає кров`ю. Він запитав про причину: «Ніж»?. Потерпілий сказав: «Ніж». Він запитав: «Хто?». Потерпілий сказав: « ОСОБА_24 «Спіт»» (прізвисько обвинуваченого). Він зателефонував своєму знайомому свідку ОСОБА_25 і вони велосипедами швидко поїхали на місце події. Зайшовши у будинок, він побачив, що на одному ліжку справа лежав свідок ОСОБА_11 , на іншому ліжку прямо лежав свідок ОСОБА_12 , а на ліжку зліва - лежав потерпілий. Посередині справа стояв стілець з їжею. На підлозі лежав невеликий кухонний ніж з лезом довжиною до 20 см і ручкою що був крові. Скрізь було багато крові. Горло у потерпілого було перерізане, але потерпілий показав, що дихати може. Потерпілий нічого не говорив, а лише хрипів та махав головою. Він викликав поліцію. Прокинувся свідок ОСОБА_11 і на запитання свідка ОСОБА_26 : «Що тут робиться?» та на його запитання: «Хто?», сказав: «« ОСОБА_24 «Спіт»», але я тобі - нічого не казав», та знову заснув. Коли прибула швидка допомога, то прокинувся свідок ОСОБА_12 .. Він поїхав у лікарню разом з потерпілим.

Будучи допитаними повторно одночасно, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_21 в суді 11.05.21 р. кожен свої показання підтвердили, та свідок ОСОБА_11 показав, що не пригадує спілкування із свідком ОСОБА_21 у день події про те, хто спричинив шкоду потерпілому. Однак суд враховує, що всі учасники застілля у будинку свідка ОСОБА_11 цього вечора вживали спиртне і перебували у стані сп`яніння та його спогади ним же охарактеризовуються як «неясні».

Свідок ОСОБА_25 в суді 13.08.21 р. показав, що 21.12.20 р. увечері йому зателефонував брат потерпілого - свідок ОСОБА_21 та сказав, що телефонував потерпілий і сказав, що його порізали. Попросив поїхати з ним для «підстраховки». Коли вони разом велосипедами поїхали і зайшли у будинок свідка ОСОБА_11 , то у кімнаті на різних ліжках лежали: потерпілий, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_11 .. Останні спали, були п`яними. У кімнаті було світло. У потерпілого йшла кров, він закривав, затискав рану рукою, нічого не казав, стогнав. Біля потерпілого, на потерпілому були сліди крові. Свідок ОСОБА_21 відразу викликав швидку, поліцію. Потім встав свідок ОСОБА_11 і щось почав бурмотіти. Через 5 хв. прибула поліція. Потім привели обвинуваченого. Через 10 хв. прибула швидка.

Показаннями цього свідка підтверджено показання свідка ОСОБА_21 ..

Крім того винуватість обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), визнаного судом доведеним, повністю доводиться також письмовими та іншими доказами, а саме:

- рапортом поліції від 21.12.20 р. (т. 1, а. с. 81), відповідно до якого о 20 год. 15 хв. 21.12.20 р. свідок ОСОБА_21 повідомив у поліцію на лінію «102», що потерпілий зателефонував і повідомив, що стікає кров`ю; на місці події він побачив потерпілого, якого порізали по горлу. Потерпілий повідомив, що порізав чоловік на ім`я ОСОБА_27 , з яким спільно розпивали спиртне;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.12.20 р. (т. 1, а. с. 82, 83), згідно із яким потерпілий повідомив у поліцію про нанесення йому о 18 год. 21.12.20 р. 2 х ударів візуально знайомим йому ОСОБА_6 кухонним ножем у ділянку шиї та потилиці у будинку свідка ОСОБА_11 при очевидцях, якими вказав ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ; він перебуває у хірургічному відділенні Ковельського МТМО; відомості було внесено у ЄРДР 21.12.20 р. за ознаками ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України (т. 1, а. с. 78, 79);

-протоколом огляду місця події від 21.12.20 р. з фототаблицями (т. 1, а. с. 84 - 92), згідно з яким за участю свідка ОСОБА_11 було оглянуто домоволодіння, що по АДРЕСА_1 , де у одній з кімнат виявлено три ліжка, табурет із залишками їжі. На ліжку, що зліва, на завісах вікна, що за ліжком, виявлено сліди речовини бурого кольору, схожої на кров: плями та краплі. На матраці ліжка виявлені патьоки речовини бурого кольору, схожої на кров. Поряд з кутом ліжка на підлозі та на стільці виявлені клаптики матерії із слідами речовини бурого кольору, схожої на кров; шприци. На ліжку справа виявлено чоловічу куртку сірого кольору із слідами та плямами речовини бурого кольору, схожої на кров - більше в районі горловини. Поряд з курткою виявлено порожні пачки з під цигарок та пляшку пластикову із характерним запахом алкоголю. Справа виявлено кожух чоловічий сірого кольору із значними слідами речовини бурого кольору, схожої на кров (плями та патьоки). На підлозі поряд з табуретом виявлено ніж кухонний із коричневою ручкою і слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, на усій поверхні ножа. Справа від табуретки виявлено клаптик матерії, що весь просяк речовиною бурого кольору, схожою на кров. Вилучено ніж кухонний; сліди рук на порожній пляшці пластиковій із характерним запахом алкоголю і порожній пачці цигарок «Мінськ», чарку скляну з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; з табурета; куртку чоловічу та кожух чоловічий із слідами речовини бурого кольору, схожої на кров; ковдру з ліжка, що зліва, з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров;

- протоколом огляду місця події від 21.12.20 р. (т. 1, а. с. 93, 94), згідно з яким за участю потерпілого ОСОБА_5 було оглянуто приймальне відділення Ковельського МТМО, що по вул. Олени Пчілки, 4 у м. Ковелі Волинської обл., де на кушетці виявлено потерпілого із ранами: на шиї, з лівої сторони обличчя на рівні очей. На одязі потерпілого біля шиї виявлені сліди крові. Взуття та одяг потерпілого вилучені;

- висновком експерта № СЕ 19/103 21/159 ТР від 17.02.21 р. проведеної судової дактилоскопічної експертизи з фототаблицями (т. 1, а. с. 126 136), за яким один слід пальця руки, що виявлений та відкопійований на відрізок липкої стрічки і вилучений 21.12.20 р. в ході проведення огляду місця події у кімнаті будинку по АДРЕСА_1 , залишений пальцем руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я потерпілого;

- листом КП «Волинський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» Волинської облради № 1 944/т від 31.12.20 р., згідно з яким виклик швидкої допомоги від свідка ОСОБА_21 на АДРЕСА_1 поступив о 20 год. 19 хв. 21.12.20 р. з приводу ножового поранення потерпілого (т. 1, а. с. 100 - 102);

- протоколами отримання зразків для експертизи від 22.12.20 р. (т. 1, а. с. 111, 113, 115, 117), згідно з якими у обвинуваченого було відібрано змиви з обох рук; зразки слідів рук; зразки крові; зрізи нігтів з обох рук;

- протоколом відібрання зразків для експертного дослідження від 28.12.20 р., протоколами отримання зразків для експертизи від 25.12.20 р. (т. 1, а. с. 119, 121), згідно з яким у потерпілого було відібрано зразки слідів рук; зразки крові;

- висновком експерта № 23 від 23.02.21 р. проведеної судово медичної експертизи речових доказів, з фототаблицями (т. 1, а. с. 141 - 158), за яким кров як обвинуваченого, так і потерпілого відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти А та анти В по системі АВ0. На чарці скляній, куртці чоловічій сірого кольору, кожусі чоловічому, ковдрі, що виявлені та вилучені в ході ОМП 21.12.20 р. у будинку свідка ОСОБА_11 , виявлені сліди крові, що належить людині. У крові на куртці чоловічій, на кожусі, ковдрі встановлено груповий антиген «Н» по системі АВ0 та ізогемаглютиніни анти - А та анти В по системі АВ0, тому вона може походити як він обвинуваченого, так і від потерпілого. На одязі обвинуваченого та у змивах з його рук слідів крові не виявлено. На одязі потерпілого виявлено сліди крові людини, у якій встановлено груповий антиген «Н» по системі АВ0 та ізогемаглютиніни анти - А та анти В по системі АВ0, та яка може походити як від обвинуваченого, так і від потерпілого; на представлених на дослідження змивах з рук обвинуваченого слідів крові не виявлено;

- висновком експерта № 17 МК від 24.02.21 р. проведеної судової медико криміналістичної експертизи речових доказів з фототаблицею (т. 1, а. с. 178 - 182), за яким у потерпілого виявлено різані рани у ділянці шиї зліва та у ділянці потилиці, що утворились від дії предмета, у якого наявні ріжучі властивості, не виключається, лезо клинка ножа, що наданий на експертизу. У момент нанесення потерпілому ушкоджень, він знаходився у близькому до вертикального положенні (сидячи, напівсидячи і т. д.). Тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах, вказаних потерпілим під час проведення слідчого експерименту;

Як показала у судовому засіданні 22.06.21 р. експерт ОСОБА_30 , будучи допитаною в режимі відеоконференцзв`язку, вона складала висновок № 17 МК від 24.02.21 р., з врахуванням наданих їй матеріалів, показань потерпілого, хоча розташування потерпілого і нападника один навпроти одного у вертикальному положенні принципового значення для висновків експертизи не має. У потерпілого не виявлені будь - які тілесні ушкодження, характерні нападу, як то порізи на руках тощо. Якби рани на шиї потерпілого були заподіяні під час махання потерпілим головою, то після першого «наштрихання» на ножа, він би, відчувши біль, уникав наступного порізу. Рани у потерпілого утворились від дії двох різних дій у напрямку спереду назад щодо потерпілого правою рукою нападника. Якби нападник при ударах ножем потерпілого тримав ножа захованим у своїй руці, то і у нападника були б тілесні ушкодження порізи руки, так як ним при ударах застосовувалась сила;

- висновком СМЕ № 312 від 24.12.21 р. проведеної експертизи щодо обвинуваченого (т. 1, а. с. 186, 187), за яким у останнього не виявлено тілесних ушкоджень;

- висновком експерта № 10 від 19.02.21 р. проведеної СМЕ речових доказів з фототаблицею (т. 1, а. с. 161 - 166), за яким як кров потерпілого, так і кров обвинуваченого відноситься до групи 0 (I) з ізогемаглютинінами анти А та анти В ізосерологічної системи АВ0. У піднігтьовому вмісті рук обвинуваченого, у піднігтьовому вмісті його лівої руки знайдено кров людини та виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВ0, походження якої можливе як від потерпілого, так і від обвинуваченого при умові того, що на момент злочину у нього були пошкодження, що супроводжувались зовнішньою кровотечею.

Аналізуючи вказаний вище висновок експерта № 10 від 19.02.21 р. проведеної СМЕ речових доказів у сукупності з іншими доказами у справі, суд приходить до висновку, що оскільки у справі немає доказів про те, що на момент злочину у обвинуваченого були пошкодження, що супроводжувались зовнішньою кровотечею, то виявлена у піднігтьовому вмісті його лівої руки кров людини походить саме від потерпілого;
- висновком експерта № 24 від 25.02.21 р. проведеної СМЕ речового доказу з фототаблицею (т. 1, а. с. 169 - 173), за яким на ножі, що виявлений та вилучений в ході ОМП 21.12.20 р. у будинку свідка ОСОБА_18 , виявлено сліди крові, що належить людині і має груповий антиген «Н» по системі АВ0 та походження якої можливе як від потерпілого, так і від обвинуваченого;

Аналізуючи вказаний вище висновок експерта № 24 від 25.02.21 р. проведеної СМЕ речового доказу у сукупності з іншими доказами у справі, суд приходить до висновку, що оскільки у справі немає доказів про те, що на момент злочину у обвинуваченого були пошкодження, що супроводжувались зовнішньою кровотечею, то виявлена на ножі, що виявлений та вилучений в ході ОМП 21.12.20 р. у будинку свідка ОСОБА_18 , кров людини походить саме від потерпілого;
- висновком судово психіатричного експерта № 41 від 27.01.21 р. проведеної експертизи щодо обвинуваченого (т. 1, а. с. 183, 184), за яким обвинувачений в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій не виявляв ознак хронічного психічного захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, внаслідок чого може бути визнаний осудним. В даний час на будь - який психічний розлад не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 14.01.21 р. (т. 1, а. с. 189), згідно з яким поліцією отримано доступ до медкарти № 9 409 2 136 стаціонарного хворого Ковельського МТМО на ім`я ОСОБА_5 ;

- висновком СМЕ № 13 від 21.01.21 р. проведеної експертизи щодо потерпілого (т. 1, а. с. 191 - 193), за яким у останнього, з врахуванням даних медкарти № 9 409 2 136 стаціонарного хворого Ковельського МТМО на ім`я ОСОБА_5 , відмічені тілесні ушкодження у вигляді різаних ран лівої половини шиї обох з розвитком підшкірної гематоми та потиличної ділянки, що утворились від дії предмету, що має колюче ріжучі властивості, можливо, внаслідок ударів кухонним ножем в час, вказаний у постанові слідчого та у меддокументації, і за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. По тілу потерпілого було нанесено не менше 2 х ударів. Вище вказані тілесні ушкодження у потерпілого утворились від дії тупого твердого предмета чи при падінні з висоти власного зросту не могли. Є малоймовірним можливість самостійного нанесення собі потерпілим вказаних вище тілесних ушкоджень та їх нанесення потерпілому обвинуваченим при обороні від потерпілого;
Крім того експерт ОСОБА_31 , будучи допитаним в якості експерта в суді 22.06.21 р. пояснив, що він як експерт надавав висновок експерта № 13 від 21.01.21 р.. Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження є двома ранами на шиї, що спричинені саме двома ударами предметом з колюче ріжучими властивостями, з прикладанням достатньої сили, на що вказує глибина рани. Утворитись від удару об підвіконня така рана не могла з врахуванням характеру її країв. Особливості цих ран вказують на те, що кров з ран з`явилась відразу. Крововтрата від цих ран до смерті потерпілого не призвела б, так як великі судини пошкоджені не були та кровотеча зупинилась би самостійно. Хоча у шиї є крупні вени та артерії, однак, вони не зачеплені. Крім того аналіз крові потерпілого виявив, що не було шоку чи значної крововтрати, значного пошкодження, так як лабораторні дані показали, що гемоглобін не зреагував. Не відчути першого удару ножем потерпілий, дійсно, міг через стан сп`яніння. Залишилась після ушивання рани лише гематома, яка згодом пройшла сама. Наступного дня потерпілий пішов додому;

- протоколом огляду речей від 25.02.21 р. з фототаблицями (т. 1, а. с. 206 213), відповідно до якого було оглянуто виявлені у будинку свідка ОСОБА_11 речі, та виявлені і вилучені речі потерпілого, що містять на собі сліди речовини бурого кольору, сході на кров, і вилучені при затриманні речі обвинуваченого; біологічні зразки потерпілого та обвинуваченого;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.01.21 р. з додатком у вигляді носія цифрової інформації, що відтворений у судовому засіданні, за участю потерпілого, експерта ОСОБА_32 (т. 1, а. с. 194 199), згідно з яким потерпілий добровільно розповів про події 21.12.20 р., що мали місце у будинку свідка ОСОБА_11 по АДРЕСА_1 та про обставини отримання ним тілесних ушкоджень. Зокрема потерпілий зазначив, що коли він вживав спиртне увечері 21.12.20 р. у кімнаті у будинку свідка ОСОБА_18 у компанії, то на табуреті лежала їжа та кухонний ніж. О 18 год. до них приєднались обвинувачений та свідок ОСОБА_33 .. Вони розмовляли з обвинуваченим, сидячи навпроти один одного, табуретка з ножем була розташована ближче до обвинуваченого. Коли інші присутні сп`яніли і полягали спати, той раптово встав, взяв ножа та, зробивши крок до нього, викрикнув щось та наніс йому два удари у ділянку шиї зліва. Потерпілий при цьому показав розташування присутніх на той час у кімнаті осіб та показав, як саме обвинувачений наніс йому тоді, коли він був у сидячому положенні, удари ножем. Коли він намагався привстати, обвинувачений ударив його кулаком у ділянку лівого ока, від чого він упав та вдарився потилицею об підвіконня. Обвинувачений втік з будинку. Орієнтовно через годину він подзвонив своєму братові. Конфлікт з обвинуваченим заперечив;

Аналізуючи протокол проведення слідчого експерименту від 27.01.21 р. у сукупності з показаннями потерпілого в суді, суд приходить до висновку, що доводи потерпілого в ході проведення вказаної слідчої дії у тій їх частині, що 21.12.20 р. у нього не виникало конфлікту з обвинуваченим, не знайшли свого підтвердження в суді та спростовані самим потерпілим. Крім того свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_11 в суді показали, що між потерпілим та обвинуваченим в ході такого застілля виник словесний конфлікт, що переріс у шарпанину. Тому у цій частині такий доказ суд розцінює критично і враховує, що потерпілий у судовому засіданні 13.08.21 р. пояснив, що вважає, що у зв`язку з тим, що він був у стані алкогольного сп`яніння, то міг неналежно поводити себе з обвинуваченим і показання свідка ОСОБА_23 у цій частині є відповідними дійсності.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.01.21 р. з додатком у вигляді фототаблиці, за участю свідка ОСОБА_11 , експерта ОСОБА_32 (т. 1, а. с. 200 - 205), згідно з яким цей свідок добровільно розповів про події 21.12.20 р., що мали місце у його будинку по АДРЕСА_1 та про обставини отримання потерпілим тілесних ушкоджень. Зокрема свідок зазначив, що коли він разом із свідком ОСОБА_34 вживав спиртне увечері 21.12.20 р. у кімнаті свого будинку, то на табуреті лежала їжа та кухонний ніж. Коли стемніло, до них приєднались обвинувачений та свідок ОСОБА_35 .. Коли він сп`янів і заснув, той раптово прокинувся від різкого голосного крику і побачив, що обвинувачений стоїть біля сидячого на ліжку потерпілого і, тримаючи у правій руці якийсь металевий предмет - ніж, замахується у напрямку голови чи шиї потерпілого зліва і наносить тому два удари. Після цього обвинувачений вдарив потерпілого рукою у ділянку обличчя. При цьому свідок показав розташування присутніх на той час у кімнаті осіб та показав, як саме обвинувачений наніс удари потерпілому. Він сприйняв побачені ним події як звичайний конфлікт між потерпілим та обвинуваченим та надалі продовжив спати;

Аналізуючи протокол проведення слідчого експерименту від 27.01.21 р. за участю свідка у сукупності з показаннями потерпілого та цього ж свідка в суді, суд приходить до висновку, що ним у повному обсязі стверджується та обставина, що удари ножем обвинувачений наносив потерпілому, сточи біля нього та тоді, коли сам потерпілий перебував у сидячому положенні на ліжку; він же наніс потерпілому удар у обличчя, так як про це показав сам потерпілий, а під час поступання потерпілого у лікарню 21.12.20 р. у нього на обличчі були сліди від удару, що зафіксовано протоколом огляду місця події від 21.12.20 р. (т. 1, а. с. 93, 94), згідно з яким у приймальному відділенні медустанови виявлено потерпілого із ранами: на шиї, з лівої сторони обличчя на рівні очей.
Показання обвинуваченого у тій їх частині, що він ударів ножем потерпілому не наносив та той, утримуючи його за одяг, шарпався, опирався йому, намагаючись вирватись від нього, махав головою та, таким чином, зробив собі порізи об лезо ножа, якого він взяв у руку, щоб переконати потерпілого у серйозності свого наміру піти геть, спростовані у судовому засіданні як показаннями потерпілого, який ствердив саме про нанесення йому двох різких ударів у шию; так і письмовими і іншими доказами у справі: протоколами проведення слідчого експерименту від 27.01.21 р., з яких слідує, що у момент нанесення потерпілому тілесних ушкоджень останній сидів, а обвинувачений стояв біля нього; тілесні ушкодження було нанесено обвинуваченим потерпілому саме ударом ножа із розмахом та, відповідно, прикладанням сили; вже після нанесення ударів ножем обвинувачений ще наніс потерпілому один дар рукою у обличчя в область ока, і тільки після цього пішов з місця події. Тому такі показання обвинуваченого суд розцінює як намір ухились від відповідальності за вчинене.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого у тій їх частині, що він побоювався небезпеки для себе, що створював своєю поведінкою потерпілий в ході конфлікту, суд вважає їх надуманими та повністю спростованими показаннями потерпілого і об`єктивною обстановкою на той час (у кімнаті були інші особи; при нанесенні тілесних ушкоджень потерпілий сидів на ліжку, а обвинувачений стояв поряд з ним, тобто, перебував у дещо вигіднішому з т. з. зручності для маневру та руху положенні; табурет з ножем знаходився ближче до обвинуваченого; у обвинуваченого у руках був ніж, що є колючо ріжучим предметом).
Отже на підставі аналізу зібраних по справі доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність скоєння обвинуваченим саме кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто, умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. При цьому суд враховує і позицію потерпілого, який заявив у поліцію про вчинення щодо нього обвинуваченим кримінального правопорушення, у зв`язку з чим відомості було внесено у ЄРДР за такою його заявою і у судовому засіданні потерпілий заявив, що у випадку перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 125 КК України, він таке обвинувачення підтримує.

Деякі неточності у показаннях потерпілого та свідків щодо ходу конфлікту, на переконання суду, є несуттєвими, оскільки, даючи такі показання вказані вище особи зазначали, що об`єктивно можуть не пригадувати конкретних обставин по справі у зв`язку з тим, що перебували у стані алкогольного сп`яніння на час скоєння злочину.
Факт умисного заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я саме обвинуваченим, суд вважає доведеним у судовому засіданні.
Орган досудового розслідування інкримінував в обвинувачення ОСОБА_6 скоєння ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, тобто, вчинення закінченого замаху на вбивство потерпілого.
Згідно з обвинувальним актом від 26.02.21 р., обвинуваченому інкриміновано, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у спальній кімнаті житлового будинку, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , під час розпивання спиртного, в ході раптово виниклої на грунті особистих неприязних відносин суперечки з потерпілим ОСОБА_5 , 78 р. н., керуючись метою умисного протиправного позбавлення життя іншої людини, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій, взяв з поверхні табурета кухонний ніж та, утримуючи його у правій руці, підійшов до потерпілого, який на той час сидів на ліжку поруч з ним, після чого відразу умисно наніс два цілеспрямовані удари вказаним вище ножем у шию потерпілого, що виконує життєво важливі функції. Потерпілий, закривши місце поранення рукою та намагаючись захиститись, спробував встати з ліжка, у відповідь на що обвинувачений ОСОБА_6 , бажаючи придушити волю потерпілого, штовхнув його кулаком правої руки у ділянку обличчя, після чого той впав на ліжко, вдарившись потилицею об підвіконня. У подальшому обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи характер та значення своїх дій, маючи можливість надати першу медичну допомогу, зателефонувати у медичний заклад або покликати на допомогу, цього не зробив. Тобто обвинувачений ОСОБА_6 виконав всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, усвідомлюючи, що від отриманих поранень потерпілий може померти і, бажаючи цього, залишив особу та пішов у невідомому напрямку. Обвинуваченому, таким чином, інкриміновано, що він своїми умисними діями, що виразились у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не закінчено з причин, що не залежали від її волі, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

На підтвердження обвинувачення стороною обвинувачення надано такі докази як:

- показання потерпілого та вказаних вище свідків;

- рапорт поліції від 21.12.20 р. (т. 1, а. с. 81);

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.12.20 р. (т. 1, а. с. 82, 83);

-протокол огляду місця події від 21.12.20 р. з фототаблицями (т. 1, а. с. 84 - 92);

-протокол огляду місця події від 21.12.20 р. (т. 1, а. с. 93, 94);

- висновок експерта № СЕ 19/103 21/159 ТР від 17.02.21 р. проведеної судової дактилоскопічної експертизи з фототаблицями (т. 1, а. с. 126 136);

- лист КП «Волинський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» Волинської облради № 1 944/т від 31.12.20 р.;

- протоколи отримання зразків для експертизи від 22.12.20 р., 25.12.20 р. (т. 1, а. с. 111, 113, 115, 117);

- протоколи відібрання зразків для експертного дослідження від 28.12.20 р., протоколами отримання зразків для експертизи від 25.12.20 р. (т. 1, а. с. 119, 121);

- висновок експерта № 23 від 23.02.21 р. проведеної судово медичної експертизи речових доказів, з фототаблицями (т. 1, а. с. 141 - 158);

- висновок експерта № 17 МК від 24.02.21 р. проведеної судової медико криміналістичної експертизи речових доказів з фототаблицею (т. 1, а. с. 178 - 182);

- висновок СМЕ № 312 від 24.12.21 р. проведеної експертизи щодо обвинуваченого;

- висновок експерта № 10 від 19.02.21 р. проведеної СМЕ речових доказів з фототаблицею (т. 1, а. с. 161 - 166);

- висновок експерта № 24 від 25.02.21 р. проведеної СМЕ речового доказу з фототаблицею (т. 1, а. с. 169 - 173);

- висновок судово психіатричношл експерта № 41 від 27.01.21 р. проведеної експертизи щодо обвинуваченого (т. 1, а. с. 183, 184);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 14.01.21 р. (т. 1, а. с. 189);

- висновок СМЕ № 13 від 21.01.21 р. проведеної експертизи щодо потерпілого;

- протокол огляду речей від 25.02.21 р. з фототаблицями (т. 1, а. с. 206 213);

- протоколи проведення слідчого експерименту від 27.01.21 р. за участю потерпілого, за участю свідка ОСОБА_11 ..

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому органом досудового розслідування, на переконання суду, є неправильною, а тому дії останнього слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України.
Даючи саме таку кваліфікацію діям обвинуваченого, суд виходить із таких обставин.
Кримінальне правопорушення може бути кваліфіковано як умисне вбивство лише у випадку, якщо винна особа передбачала, що внаслідок її дій настане смерть потерпілого, і бажала чи свідомо допускала її настання.
У судовому засіданні, на переконання суду, не здобуто доказів того, що обвинувачений усвідомлював невідворотність настання смерті потерпілого від його дій.
Так обвинувачений заперечує намір убити потерпілого. Однак висновок суду про перекваліфікацію дій обвинуваченого ґрунтується не тільки на показаннях самого обвинуваченого, але й на інших доказах у справі та фактичних обставинах справи, що встановлені судом.
Суд також враховує обстановку на місці події до вчинення кримінального правопорушення, у момент його вчинення та після його вчинення, що не свідчить на користь доводів сторони обвинувачення.
А саме: потерпілий спільно з обвинуваченим у компанії з іншими особами як односельці вживали спиртне та спілкувались між собою; між потерпілим та обвинуваченим спочатку виник словесний конфлікт і він мав місце у присутності свідків. Очевидцями вчинення самого кримінального правопорушення з використанням кухонного ножа стали присутні у кімнаті свідки. Так коли обвинувачений в ході конфлікту з потерпілим схопив ножа та вже був розташований поряд з потерпілим, то це бачив свідок ОСОБА_23 ; коли обвинувачений стояв перед потерпілим, який сидів на ліжку, то нанесення ним потерпілому двох ударів ножем з розмахом та одного удару в обличчя бачив свідок ОСОБА_18 .. В момент нанесення ударів обвинувачений голосно кричав, про що ствердив і потерпілий, і свідок ОСОБА_11 , та що спростовує доводи обвинувачення про намір обвинуваченого убити потерпілого. Після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений не знищував слідів злочину та ножа кинув на місці події і, з`ясувавши попередньо у свідка ОСОБА_36 , чи той йде звідти, пішов геть. Після нанесення потерпілому ударів ножем у шию, обвинувачений об`єктивно припинив нанесення тілесних ушкоджень за допомогою ножа та залишив місце події, хоча мав повну можливість нанести потерпілому ще удари ножем чи допустити інші неправомірні дії, що свідчили б про посягання саме на життя потерпілого. Однак він припинив свої неправомірні дії відносно потерпілого та сам відійшов від нього та пішов геть, що, на думку суду, стверджує відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого. Такі показання обвинуваченого про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого, стороною обвинувачення не спростовані.
Так судом встановлено, що обидва удари ножем обвинуваченим було завдано потерпілому у життєво важливий орган шию. Одна суд враховує, що ударів було лише два, після цього послідував удар в обличчя, інших ударів ножем обвинувачений не завдавав, хоча таку можливість мав, так як ножа він викинув вже після всіх перерахованих вище дій. Хоча удари було заподіяно із прикладанням зусилля, однак, їх глибина виявилась невеликою та тілесні ушкодження легкими.
Як показав у судовому засіданні експерт ОСОБА_31 , хоч удари було нанесено у шию, однак, з врахуванням невеликої глибини ран, до значної і небезпечної для потерпілого крововтрати такі тілесні ушкодження призвести не могли навіть за умови незвернення потерпілого за медичною допомогою та ненадання такої.
Суд не вбачає підстав для визнання будь - якого доказу справі неналежним чи недопустимим.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винуватого та всі обставини справи у їх сукупності. До обтяжуючої покарання обставини суд відносить скоєння обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння, а до пом`якшуючої повне добровільне відшкодування потерпілому шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Суд при цьому враховує конкретні обставини справи, а саме те, що заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому відбулось в ході конфлікту на ґрунті пияцтва.
Щодо обвинуваченого суд враховує те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності (т. 1, а. с. 217); він не працює та є особою з інвалідністю, має сталий доход у вигляді пенсії, має на утриманні неповнолітню дитину (т. 1, а. с. 66, 221, 222 - 225), по місцю проживання характеризується позитивно (т. 1, а. с. 68 70, 220); стан його здоров`я (т. 1, а. с. 227, 228), що потерпілому шкода відшкодована у повному обсязі (а. с. 73, 74), останній його простив, не настоює на його суворому покаранні.

Виходячи з вимог ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд приходить до переконання про можливість та необхідність призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту, так як таке покарання буде відповідати особі винуватого, фактично скоєному, заподіяним наслідкам та обставинам, при яких вони були заподіянні і, відповідно буде справедливим. Виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції.

У справі потерпілим та цивільним позивачем заявлено цивільний позов (т. 1, а. с. 33, 34), від якого у подальшому потерпілий спільно із своїм представником адвокатом відмовився за заявою від 12.05.21 р. (т. 1, а. с. 61).

Заяву про відмову від позову суд вважає за необхідне задовольнити, прийнявши відмову потерпілого та цивільного позивача від позову та, на підставі ст. 255 ЦПК України, закрити провадження у справі у цій частині відповідно до положень ст. ст. 49, 255 ЦПК України. Наслідки відмови від позову потерпілому та цивільному позивачеві роз`яснені 13.08.21 р. судом і зрозумілі.
Суд враховує, що обвинувачений утримувався під вартою з 21.12.20 р. (т. 1, а. с. 103, 104 - 106) по 12.05.21 р. (т. 1, а. с. 232) відповідно до протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України та ухвал: слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 24.12.20 р. та Ковельського міськрайсуду Волинської області від 12.05.21 р., тобто, 4 міс., 21 день.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу слід залишити попередній домашній арешт з умовою заборони залишати житло, у якому він проживає, у нічний час, так як відповідно до повідомлення поліції від 01.06.21 р., обвинувачений у нічну пору доби 28.05.21 р. був відсутній вдома, чим порушив умови такого запобіжного заходу.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Слід у строк відбування обвинуваченим покарання зарахувати термін перебування його під вартою під час досудового розслідування та під час розгляду справи в суді в період з дати затримання в порядку ст. 208 КПК України 21.12.20 р., до 12.05.21 р. включно, коли він був звільнений з під варти у залі суду, із розрахунку: 1 (один) день попереднього ув`язнення відповідає 1 (одному) дню арешту, відповідно до ст. 72 КК України.

Процесуальні витрати у справі слід у повному обсязі покласти на обвинуваченого (т. 1, а. с. 5, 137).

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України, знявши арешт із тих із них, на які такий накладено за ухвалою слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, пп. 4 п. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

У строк відбування обвинуваченим ОСОБА_6 покарання зарахувати термін перебування його під вартою під час досудового розслідування та під час розгляду справи в суді в період з дати затримання в порядку ст. 208 КПК України 21.12.20 р., до 12.05.21 р. включно, коли він був звільнений з під варти у залі суду згідно з ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 12.05.21 р., із розрахунку: 1 (один) день попереднього ув`язнення відповідає 1 (одному) дню арешту, відповідно до ст. 72 КК України.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу обвинуваченому ОСОБА_6 залишити попередній домашній арешт з умовою заборони залишати житло, у якому він проживає: АДРЕСА_1 , в час доби з 22 год. до 06 год наступної доби.

Прийняти відмову потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 від цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної шкоди.
Провадження у справі в частині цивільного позову закрити.

Роз`яснити потерпілому та цивільному позивачеві ОСОБА_5 та обвинуваченому і цивільному відповідачеві ОСОБА_6 , що у разі закриття провадження у справі в частині цивільного позову повторне звернення до суду з приводу такого ж спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається.
Процесуальні витрати у справі покласти на обвинуваченого у повному обсязі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на доход держави 1 634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) грн, 50 коп. процесуальних витрат на проведення судової дактилоскопічної експертизи (висновок № СЕ 03 21/159 ТР від 17.02.21 р.) (т. 1, а. с. 137).

Речові докази у справі:

- ніж кухонний, чарку скляну, ковдру, кожух чоловічий чорного кольору, що передані до камери схову речових доказів Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області за постановою слідчого від 22.12.20 р. (т. 1, а. с. 96, 97), знявши арешт з них арешт, що накладений за ухвалою слідчого судді від 29.12.20 р. (т. 1, а. с. 98), повернути свідкові ОСОБА_11 ;

-куртку чоловічу сірого кольору, штани камуфльованого забарвлення, штани марки «Адідас», сорочку синього кольору у клітку, футболку чоловічу біло синього кольорів, кофту чоловічу синього кольору, чоботи гумові, шкарпетки чорного кольору, тапочки пряпчані, що передані до камери схову речових доказів Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області за постановою слідчого від 22.12.20 р. (т. 1, а. с. 96, 97), - повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

-штани та сорочку камуфльованого забарвлення, светр вовняний темного кольору із смугами на рукавах та горловині, чоботи гумові чорного кольору, шкарпетки чорного кольору, шапку вовняну чорного кольору, що передані до камери схову речових доказів Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області за постановою слідчого від 22.12.20 р. (т. 1, а. с. 96, 97), - повернути обвинуваченому ОСОБА_6 ;

-сліди рук, що відкопійовані та вилучені в ході ОМП, біологічні зразки потерпілого та обвинуваченого, що передані, відповідно, до камери схову речових доказів Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області за постановою слідчого від 22.12.20 р. та до камери зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області за постановами слідчого від 22.12.20 р., від 25.02.21 р. (т. 1, а. с. 96, 97, 214, 215), знищити.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3