Справа № 953/2011/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування призначеного покарання відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки м. Харкова, Харківської області, громадянки України, українки, із повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 19.05.2020 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України - 2 роки іспитового строку. Вироком Харківського апеляційного суду від 11.02.2021 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 19.05.2020 року скасовано в частині кваліфікації дій за ч. 2 ст. 309 КК України та перекваліфіковано з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України - 2 роки іспитового строку

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Харкова надійшли матеріали особової справи ОСОБА_5 разом з клопотанням начальника Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком Харківського апеляційного суду від 11.02.2021 року у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільненої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В обґрунтування клопотання зазначено, що 14.04.2021 року у приміщенні уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_5 була ознайомлена з порядком та умовами відбування іспитового строку. Відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію засудженій ОСОБА_5 було встановлено днем явки 3-тю, 4-ту середу кожного місяця. 21.04.2021 засуджена не з`явилась на реєстрацію, заздалегідь про поважність причини неявки не повідомила, пізніше повідомила, що в цей доглядала за матір`ю, яка потребує постійного догляду. 28.04.2021 року засуджена знову не з`явилась на реєстрацію, заздалегідь про поважність причини неявки не повідомила, після чого 29.04.2021 року прибула до уповноваженого органу з питань пробації та письмово пояснила, що не з`явився на реєстрацію до Київського районного відділу з питань пробації 28.04.2021 року тому, що була впевнена, що наступна дата реєстрації 05.05.2021 року. Документів підтверджуючих поважність причини неявки на реєстрацію 28.04.
В судовому засіданні представник органу пробації підтримав клопотання про скасування іспитового строку та направлення засудженої в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання, оскільки засуджена ОСОБА_5 не виконує покладені на неї обов`язки щодо реєстрації в уповноваженому органі з питань пробації, що є підставою для скасування іспитового строку.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання представника органу пробації, вважаючи його необґрунтованим та передчасно заявленим.
В судовому засіданні засуджена ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання представника органу пробації, крім того пояснила, що не мала можливості з`явитися до уповноваженого органу пробації у зв`язку з тим, що доглядала за матір`ю, яка потребує постійного догляду, однак з`являвся пізніше. Зобов`язався у подальшому виконувати обов`язки, покладені неї судом.
Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
ОСОБА_5 засуджено вироком Харківського апеляційного суду м. Харкова від 11.02.2021 року до покарання, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 не з`явилась на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації 21.04.2020 року та 28.04.2020 року. Однак з`явившись 22.04.2020 р. та 29.04.2020 р. відповідно, надала письмові пояснення щодо причин неявки, в яких пояснила, що не мала змоги з`явитись, оскільки доглядала за матір`ю, яка потребує постійного догляду.
Відповідно до п.8 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбуття покарання, призначеного вироком.
У відповідності до ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно з положенням ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконає покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративній стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до положень ст. 166 Кримінально-виконавчого Кодексу України: 1. У разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. 2. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. 3. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом. 4. Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності. 5. Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені. 6. Особа, звільнена від відбування покарання з випробуванням розшук якої оголошено у зв`язку з ухиленням від відбування покарання, затримується і конвоюється органом Національної поліції у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством .
В даному випадку, вищезазначеними нормами детально регламентовані дії органу пробації у випадку ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом. До таких дій віднесено затримання засудженого і конвоювання його органом національної поліції.
Згідно п.п.5.2, 5.3 Розділу VІ Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного департаменту з питань виконання покарань та Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 року № 270/1560 якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків чи притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (п. 5.2). Якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання (п. 5.3).
Пунктом 10 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 встановлено, що згідно з ч. 2ст. 78 КК Українисуд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.
Проте, представником органу пробації не доведено факт умисного ухилення засудженою від відбування покарання, умисного порушення нею умов призначеного випробування. Вислухавши пояснення засудженої ОСОБА_5 , дослідивши її особову справу, письмові пояснення, суд не вбачає достатніх доказів того, що засуджена умисно ухилялась від виконання покладених на неї судом обов`язків, і фактів, які б свідчили про небажання засудженої стати на шлях виправлення суду не надано.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність на теперішній час підстав для задоволення вказаного подання відносно засудженої ОСОБА_5 , поведінку якої не можна розцінювати як грубе порушення умов іспитового строку, а також як невиконання обов`язків, покладених на неї вироком суду. Разом з цим, вищевикладене не позбавляє орган пробації у випадку наявності підстав, визначених КВК України знов звертатись до суду з повторним поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої для відбування призначеного покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 78 ч.2 КК України, ст. ст. ст. ст. 369-372, 476, 537, 539 КПК України, ст. 166 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :
В задоволенні клопотання начальника Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя -