Єдиний унікальний номер 448/897/21
Провадження № 1-кс/448/101/21
У Х В А Л А

22.07.2021 року слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000095 від «15» липня 2021 року, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

14.07.2021 року, на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», що в с. Шегині Яворівського району Львівської області, під час перевірки транспортного засобу автомобіля марки «Fiat Punto D», реєстр. номер НОМЕР_1 , під керуванням водія, громадянина України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено знищення номеру кузова автомобіля.

14.07.2021 року на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», було виявлено та вилучено транспортний засіб автомобіль марки ««Fiat Punto D», реєстр. номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

15.07.2021 року відомості за вказаним вище фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

15.07.2021 року автомобіль марки «Fiat Punto D», реєстр. номер НОМЕР_1 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Автомобіль марки «Fiat Punto D», реєстр. номер НОМЕР_1 , передано на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів ВП № 1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, що за адресою: Львівська область, м. Мостиська вул. Будзиновського, 6.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , прилучено до матеріалів вказаного вище кримінального провадження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником автомобіля марки «Fiat Punto D», реєстр. номер НОМЕР_1 , являється ОСОБА_6 , громадянка України, проживаюча АДРЕСА_1 .

З огляду на наведене, просить накласти арешт на вищевказаний транспортний засіб з ключами і свідоцтво про його реєстрацію. Окрім цього, просить суд розгляд клопотання проводити без участі власника майна.

В судове засідання дізнавач ОСОБА_3 , не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що вимоги клопотання підтримує в повному обсязі та просить розгляд такого проводити у його відсутності.

Власник майна (особа, в користуванні якої перебуває майно) транспортного засобу, ОСОБА_6 був повідомлений про час, дату і місце розгляду клопотання, однак в судове не з`явився та не надіслав клопотання про відкладення розгляду такого.
Відповідно до ст.172 КПК України неприбуття в судове засідання слідчого (дізнавача), власника та користувача майна не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Проаналізувавши документи та матеріали, якими дізнавач обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, згідно зі ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення .
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів
Судом встановлено, що 15.07.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.290 КК України.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що сектор дізнання відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000095 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.
Згідно з ч.1, п.4 ч.2 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
Зазначений в клопотанні транспортний засіб з ключами та свідоцтво про реєстрацію такого, які вилучені 14.07.2021р., - згідно постанови дізнавача від 15.07.2021р. визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Вилучені у даному провадженні речі відповідають критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів, а саме транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію є предметами кримінального правопорушення, а ключі до такого є приналежною річчю, використання якого пов`язане з його володінням та користуванням.
Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи конкретні обставини, слідчий суддя приходить до висновку про вірогідність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно (транспортний засіб з ключами та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) є доказами такого кримінального правопорушення, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.
В той же час існує загроза приховування, перетворення, відчуження даного транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження транспортного засобу, а володілець автомобіля може в будь-який час його відчужити чи розпорядитися ним.
Враховуючи наведене, а саме те, що на вилучених предметах наявні сліди кримінального правопорушення, у подальшому такі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть відігравати роль речового доказу у кримінальному провадженні, з метою їх збереження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, для можливості проведення судових експертиз, які важливі для з`ясування обставин кримінального правопорушення - злочину, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням даного кримінального провадження слідчий суддя вважає, що є всі правові підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно, а відтак клопотання дізнавача є обґрунтованим.
Незастосування цього заходу зумовить труднощі в частині встановлення істини по кримінальному провадженню, внаслідок того, що таке майно може бути приховане чи пошкоджене.
Оскільки арешт майна є тимчасовим заходом, то на переконання слідчого судді до проведення судових експертиз та оцінки їх результатів, інтереси кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права володільця майна та тимчасове позбавлення його права користування таким майном є співмірним заходом завданням кримінального провадження, встановленим у ст.2 КПК України.
Питання повернення зазначеного майна може бути вирішено після проведення відповідних експертиз.
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність накладення арешту на вказане майно на час проведення судових експертиз та оцінки їх результатів, а тому клопотання дізнавача СД ВП №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, з наведених вище мотивів та підстав.
Керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання дізнавача СД ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000095 від «15» липня 2021 року, про арешт майна, задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «Fiat Punto D», реєстр. номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , громадянці України, проживаючій АДРЕСА_1 , ключі до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на вищевказаний транспортний засіб з метою забезпечення та на час проведення судових експертиз.
Місцем зберігання автомобіля марки «Fiat Punto D», реєстр. номер НОМЕР_1 та ключів до нього, визначити територію майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ВП № 1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, що за адресою: Львівська область, м. Мостиська вул. Будзиновського, 6.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Арешт майна може бути скасовано в порядку та за підстав, зазначених в ст.174 КПК України.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1