Номер провадження: 11-сс/813/770/21
Номер справи місцевого суду: 504/1375/21 1-кс/504/422/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського райсуду Одеської області від 29.04.2021 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000198 від 12.03.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №30000198 від 12.03.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України було частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події 26.04.2021 із забороною будь-яким особам користування та розпорядження майном, зокрема, на:

- виробничий металевий станок для різки та обробки металу, а саме: ножиці кривошипні листові з нахиленим лезом НД3314Г (гільйотина);
- відео-реєстратор марки «Green Vision», модель GV-X-S028/08 №4138, серійний номер не встановлено.
В іншій частині відмовлено в задоволенні клопотання.
Обґрунтовуючи часткове задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вказане вище майно, слідчий суддя зазначив, що в судовому засіданні було встановлено, що саме один виробничий металевий станок та відео-реєстратор містять ознаки речових доказів та мають значення для кримінального провадження, потребують проведення експертиз та збереження відповідних вихідних даних, натомість, щодо інших виробничих металевих станків в кількості 10 штук слідчим не було надано відомостей щодо підтвердження їх ідентифікації.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою, зазначивши, що слідчим суддею допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження з огляду на те, що вилучене органом досудового розслідування під час проведення огляду 26.04.2021 виробниче обладнання у вигляді металевих станків загальною кількістю 11 штук знаходилось у приміщенні цеху без будь-яких ідентифікаційних ознак, на теперішній час досудовим розслідуванням не встановлено, на якому саме металевому станку потерпілим отримано тілесні ушкодження, а також слідчим суддею в ухвалі не обґрунтовано рішення щодо накладення арешту саме на металевий станок, зазначений власником майна гр. ОСОБА_9 .

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на виробниче обладнання у вигляді виробничих металевих станків загальною кількістю 11 одиниць та на відео-реєстратор марки «Green Vision», модель GV-X-S028/08 №4138, серійний номер не встановлено, а також заборонити будь-яким особам розпоряджатись та використовувати зазначене майно.

В судове засідання апеляційного суду прокурор ОСОБА_7 не з`явився, однак надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях, при цьому не надав до суду жодних підтверджуючих документів, у зв`язку із чим колегія суддів, враховуючи вимоги ст. 422 КПК України, щодо строків розгляду зазначеної категорії справ, а також положеньч. 4 ст. 405 КПК України, вважає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності прокурора враховуючи доводи викладені в його апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, зазначених вимог закону дотримався з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту клопотання про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000198 від 12.03.2021, слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу.

Окрім того, з клопотання про накладення арешту на майно та витягу з ЄРДР вбачається, що СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України за заявою гр. ОСОБА_10 про те, що 09.03.2021 перебуваючи у приміщенні виробничого цеху на підприємстві, яке займається виготовленням металевої продукції та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , при роботі на станку для різки металу, він отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації нігтьових фаланг 2, 3, 4 пальців правої руки, внаслідок чого останнього було доставлено до Лиманської центральної районної лікарні для надання медичної допомоги.

В ході огляду місця події 26.04.2021, а саме приміщення виробничого цеху, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: виробниче обладнання у вигляді виробничих металевих станків, загальною кількістю 11 одиниць, а саме 2 станка для різки та обробки металу, 6 станків для пресування та обробки металу, 2 станки для вигибу та обробки металевих виробів, 1 станок для сверління; відео реєстратор марки «Green Vision», модель GV-X-S028/08 №4138, серійний номер не встановлено, які постановою слідчого від 27.04.2021 визнані речовими доказами в зазначеному провадженні.
Диспозиція ч. 2 ст. 271 КК України передбачає кримінальну відповідальність за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, установи, організації або громадянином суб`єктом підприємницької діяльності, якщо воно спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд, враховує, що потерпілий отримав тілесні ушкодження саме на одному із виробничих металевих станків, які були вилучені при проведенні огляду місця події, та під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя ідентифікував зазначений станок, а саме: ножиці кривошипні листові з нахиленим лезом НД3314Г (гільйотина), оскільки він містить ознаки речового доказу та мають значення для кримінального провадження, а також потребують ряду експертиз та збереження відповідних вихідних даних, що існували на момент кримінального правопорушення.
Водночас, з наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування не було наданих жодних доказів того, що вилучені в ході огляду місця події 26.04.2021 інші виробничі металеві станки, у кількості 10 шт., можуть бути доказами вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, зокрема, що такі речі зберегли на собі сліди вказаних злочинів або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
За викладених обставин, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт визнання органом досудового розслідування інших виробничих металевих станків, у кількості 10 шт., речовими доказами не доводить тих обставин, що зазначене майно повністю відповідає критеріям, встановленим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів в межах зазначеного кримінального провадження за ознаками ч. 2 ст. 271 КК України.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя постановив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки інші виробничі металеві станки, у кількості 10 шт. не є речовими доказами в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК у кримінальному провадженні №0000198 від 12.03.2021.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, на переконання апеляційного суду, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Комінтернівського райсуду Одеської області від 29.04.2021 про накладення арешту на майно, відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали, в межах кримінального провадження №0000198 від 12.03.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4