Справа № 333/1616/20
Провадження № 1-кп/333/256/21
В И Р О К
Іменем України
31 травня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0000181 від 16.01.2020 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, освіта повна середня, одруженої, інваліда ІІ групи, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И В:
16.01.2020 року, приблизно о 15-00 годині, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись поблизу будинку № 16 по вул. Європейській у м. Запоріжжя, шляхом привласнення знайденого, придбала згорток з вмістом кристалічної речовини, який згідно із висновком експерта № 7- 218 від 28.01.2020 року, містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено МЕТАДОН, маса якого складає - 0,0828 гр., в перерахунку на основу, який згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (Таблиця 1, Список №1), де одразу була зупинена працівниками поліції, які виявили та в подальшому вилучили вказаний наркотичний засіб, який ОСОБА_4 зберігала при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та пояснила, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані кримінальні правопорушення і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснила, що взимку 2020 року, сплативши грошові кошти на карту, їй повідомили де можна забрати наркотичний засіб. Вона являється інвалідом ІІ групи, у неї постійний біль, тому вона періодично вживає наркотичні засобі. Знайшовши наркотичний засіб за тією адресою, де їй сказали, вона повернулася, щоб піти. В цей час до неї підійшли працівники поліції, які спитали чи є в неї заборонені речовини. Вона відповіла, що є і добровільно видала наркотичний засіб. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої та висновку експерта.

Від виступу у судовій промові учасники провадження відмовилися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про їхню достатність для визнання ОСОБА_4 винуватою в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні (проступку) та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, являється інвалідом ІІ групи.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачена повністю визнала вину, щиро розкаялася у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяла встановленню істини у справі.

Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення (проступку), обставини справи, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, являється інвалідом ІІ групи.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (проступку), даних про її особу, ставлення до вчиненого, поведінки після вчиненого кримінального правопорушення (проступку), обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думки прокурора, який просив призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі, якій діяв на момент вчинення кримінального правопорушення, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачена на теперішній час загрози для суспільства не становить.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального правопорушення (проступку), наявність обставин, що суттєво пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі, якій діяв на момент вчинення кримінального правопорушення.

Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Кримінальним правопорушенням (проступком) шкоду не завдано, цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 628 грн. 04 коп. за залучення експертів на проведення судової хімічної експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідкою про витрати на проведення експертизи № 7-218 від 28.01.2020 року), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченої зазначених витрат на користь держави.

Арешт на майно не накладався

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 копійки за залучення експертів на проведення судової хімічної експертизи.

Речові докази по справі:
-Спец пакет № 2610002 з вмістом кристалічної речовини білого кольору, первинне упакування, яке містить наркотичний засіб метадон, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1