Справа № 716/2289/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2021 Заставнівський районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР під №0000079 від 12.12.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно непрацюючого, раніше не судимого, військовозобов`язаного,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

в с т а н о в и в:
Заставнівським районним судом Чернівецької області 31.03.2014 розглянуто позовну заяву потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення аліментів та вирішено стягнути з останнього на користь потерпілої ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 12.03.2014 і до їх повноліття.
З метою виконання вказаного рішення суду, 02.04.2014 виконавчий лист щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей звернуто до виконання в Заставнівський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області.
Незважаючи на це обвинувачений ОСОБА_5 достовірно знаючи про свій обов`язок щодо утримання дітей шляхом виплати аліментів, будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від виконання вказаного рішення суду, злісно ухилився від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментів.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи працездатною особою, однак офіційно не працевлаштований, на обліку в Заставнівській районній філії Чернівецького обласного центру зайнятості як шукаючий роботу не перебуває та із 2014 року не перебував, знаючи про обов`язок зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи обізнаним про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості за період часу з 12.03.2014 по 23.12.2020 в сумі 113 636 грн., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.
В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно він перебував в зареєстрованому шлюбі з потерпілою ОСОБА_4 . В шлюбі у них народилися двоє дітей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В 2014 році судом прийнято рішення про стягнення з нього на користь потерпілої аліментів на утримання дітей в розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Йому було відомо про його обов`язок їх сплачувати, однак він офіційно не був працевлаштований, а працював неофіційно різноробочим на будівництві. Протягом 2017-2020 років у нього була сезонна робота та протягом цього часу він міг сплачувати аліменти, однак цього не робив. Показав, що інколи на прохання дітей давав їм грошові кошти, однак не робив це офіційно. Об`єктивних причин не сплачувати аліменти не було. Також вказав, що він попросив пробачення у потерпілої, просив суворо його не карати та зобов`язався в подальшому сплачувати аліменти.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що дійсно вони з обвинуваченим перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду. В шлюбі у них народилося двоє дітей на утримання яких обвинувачений відповідно до рішення суду повинен був платити по 500 гривень щомісячно на кожну дитину. Однак він цього не робив, хоча вона зверталась неодноразово до нього з цього приводу. На даний час виникла велика сума заборгованості, яка невідшкодована обвинуваченим. Разом з тим, показала, що не має до нього жодних претензій та просила суворо не карати.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів провадження відносно документів, що характеризують особу.

У обвинувальному акті правильно викладені всі обставини справи.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по кримінальному провадженню докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена. Його дії слід кваліфікувати за ст. 164 ч.1 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченому у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння в його розкритті. Про даний факт свідчить його явна поведінка та щирий жаль з приводу вчиненого.

Суд також враховує те, що обвинувачений по місцю проживання характеризується негативно, раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії кримінального проступку, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Судом береться до уваги також думка потерпілої, яка вказала, що претензій до нього не має та однак просила суворо не карати.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ст.164 ч.1 КК України, що визнано судом доведеним і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.
Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ Ярослав СТРІЛЕЦЬ