КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №361/851/21. Провадження №11-сс/824/3297/2021. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
Іменем України

8 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року,

з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області щодо зобов`язання про проведення слідчих дій.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на вимоги ч. 1 ст. 303, ст. 304 КПК України та зазначив, що заявником оскаржується бездіяльність уповноважених осіб СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області, що не підлягає оскарженню.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб СВ Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо зобов`язання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000025; зобов`язати суд першої інстанції розглянути його скаргу від 07.04.2021 року.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що 26 березня 2021 року ним було подано клопотання в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, про проведення слідчих дій, однак на даний час відповіді на його заяву слідчим Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області не надано.

На думку апелянта, під час судового розгляду слідчим суддею порушено його права на справедливий суд та ефективний засіб правового захисту, передбачені ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушено засади змагальності та диспозитивності кримінального провадження в розумінні ст. ст. 22, 26 КПК України. Разом з цим, вважає, що ухвала слідчого судді ґрунтується на припущеннях і не відповідає кримінальному процесу альному законодавству України.

Крім того, в обґрунтування пропущеного строку на апеляційне оскарження повідомляє, що оскаржувану ухвалу було постановлено без його участі, а її копію отримано 5 травня 2021 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, на підставі чого вважає строк пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Представники прокуратури, будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, та будь - яких клопотань про відкладення розгляду провадження не подавали. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність прокурора.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення апелянта ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала прийнята без виклику сторін, а копію ухвали від 14.04.2021 року ОСОБА_6 отримав лише 05.04.2021 року то строк апеляційного оскарження ухвали від 14.04.2021 року ОСОБА_6 пропущений не був.

Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен, хто вважає, що його права і свободи порушуються, повинен мати право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо порушення вчинили особи, діючи в ролі офіційних осіб (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

У відповідності до висновків Конституційного Суду України, що містяться у рішенні №19-рп/2011 від 14.12.2011 року у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь - яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однією із складових в забезпеченні реалізації права особи на справедливий суд є доступ до правосуддя.

Крім того, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду відповідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України.

Так, ОСОБА_6 , реалізуючи своє право на справедливий суд, з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, звернувся зі скаргою до слідчого судді, однак суд, в порушення вище вказаних положень закону, відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , обмеживши тим самим його право на доступ до правосуддя.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку слідчий суддя мав можливість безпосередньо з`ясувати обставини, з приводу яких була подана скарга, реалізувавши обов`язок, передбачений ст. 3 КПК України щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, в тому числі, забезпечити доступ до правосуддя.

Частиною 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Так, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, ст. 303-308 цього Кодексу).

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2021 року слідчим відділу Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області було отримано клопотання від апелянта, яке він був зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання відповідно до ст. 220 КПК України. Про результат розгляду клопотання повинен був повідомити заявника у формі постанови відповідно до ст. 110 КПК України.

Як зазначає апелянт, станом на час складання апеляційної скарги (07.05.2021 р.), жодного повідомлення від СВ Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області на його адресу не надходило.

Отже, слідчий не здійснив процесуальні дії, які він зобов`язаний був вчинити у визначений законом строк.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не дотримано вимог кримінального процесуального законодавства, що призвело до передчасного висновку про подання скарги на бездіяльність слідчого яка не підлягає оскарженню, та як наслідок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 .

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку (ст. 310 КПК України).

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу (п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України).

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).

Як мотивовано вище, слідчим суддею допущено істотні порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Тому, з метою забезпечення права ОСОБА_6 на забезпечення його доступу до правосуддя колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді - скасуванню.

Оскільки скарга ОСОБА_6 слідчим суддею по суті не розглянута, а суд апеляційної інстанції, відповідно до повноважень, перевіряє лише законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді в частині відмови у відкритті провадження за скаргою, то матеріали провадження підлягають поверненню до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Броварського РУП ГУНП в Київській області щодо зобов`язання про проведення слідчих дій, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд слідчим суддею Броварського міськрайонного суду Київської області скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області щодо зобов`язання про проведення слідчих дій, іншим складом суду.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_7 з ю б і н ОСОБА_8 Ш р о л ь