У Х В А Л А

11.06.2021 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщені Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000839, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2020 року в рамках кримінального провадження №0000839.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2020 року в рамках кримінального провадження №0000839, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, накладено арешт на майно, що було вилучене під час огляду місця події 16.07.2020 року, а саме: мобільні телефони марок «Nокіа», «Intex», «Huawei», «Neffos», «Iphone», флешкарту марки «Team», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 та автомобіль марки OPEL моделі «VIVARO» НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_3 .
Заявник вказує на те, що він, як власник арештованого майна, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 та автомобіля марки «OPEL» модель «VIVARO» НОМЕР_2 , мобільного телефону марки «Iphone» чорного кольору, кінцеве обладнання мобільного терміналу (ІМЕІ1: НОМЕР_3 ), мобільного телефону «Huawei» чорного кольору, кінцеве обладнання мобільного терміналу (ІМЕІ1: НОМЕР_4 ) та флеш карти марки «Теаm» - не був присутнім під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000839 внесеного до ЄРДР 16.07.2020.
ОСОБА_3 вказує на те, що будь-яких даних, які давали б підстави вважати, що арештоване майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, були об`єктом кримінальних протиправних дій або набуті кримінально протиправним шляхом або є майном підозрюваного і може підпасти під конфіскацію майна, як вид покарання клопотання не містить.
Окрім того заявник зазначає, що клопотання не містить жодних відомостей про те, що він, як власник автомобілю марки «OPEL» модель «VIVARO» НОМЕР_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.
Звертає увагу на те, що факт перевезення іноземних громадян ним не заперечується, ніякого злочину він не вчиняв, а тому вилучений автомобіль не може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
В своїх поясненнях, що були надані слідчому судді під час розгляду клопотання, він стверджував, що займається пасажирськими перевезеннями по Україні на власному автомобілі марки «OPEL» моделі «VIVARO» НОМЕР_2 , чим і заробляє на життя. Замовлення на перевезення 7 (семи) громадян він отримав від оператора транспортної компанії «LEOJBUS», про те, що це будуть іноземці та про їх незаконне перебування на території України він обізнаний не був, про їх подальшу долю після доставки в місто Ужгород також нічого не знав.
Крім того вказує на те, що вилучений автомобіль, мобільні телефони оглянуті та більше не містять на собі ніяких слідів злочину, факт перевезення на цьому автомобілі іноземних громадян встановлений протоколом огляду та не заперечується ним, підозра йому не оголошувалась, вважає, що накладення арешту на належний йому автомобіль марки «OPEL» моделі «VIVARO» НОМЕР_2 , мобільні телефони марки «Iphone» та «Huawei», флешкарти марки «Team» у вигляді заборони користування, є неспіврозмірним обмеженням його прав і призведе до наслідків, які суттєво позначаться на його інтересах та членів його родини.

Заявник звертає увагу на те, що вилучений автомобіль є єдиним транспортним засобом в їхній родині та є єдиним способом заробітку, він часто здійснює на ньому пасажирські перевезення по Україні, чим заробляє на нормальне існування своєї родини, тому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2020 року.
Заявник не скористалася правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно з якою просив розглянути справу без його участі та просив задовольнити клопотання.
Прокурор в судове засідання не з`явився хоча про час і місце розгляду клопотання був повідомлений своєчасно та належним чином. Разом з тим подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі та постанову слідчого СВ УЖГородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в закарпатській області ОСОБА_4 , якою вилучені в ходу огляду місця події 16.07.2020 року речі та предмети визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000839 внесеного до ЄРДР 16.07.2020.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши зміст поданого клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчий суддя встановив наступні обставини.
Органом досудового слідства - Ужгородським РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000839, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
Як вбачається з доданого до матеріалів клопотання Витягу з ЄРДР в рамках даного кримінального провадження розслідуються обставини кримінального правопорушення за повідомленням про те що 16.07.2020 року близько 07 години 15 хвилин на автошляху М-06 ( Київ-ЧОП) в районі с. Нижнє Солотвино, Ужгородського району оперативними співробітниками оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з працівниками Національної поліції України було зупинено транспортний засіб марки "Опель" моделі "Віваро" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В зазначеному транспортному засобі перебувало 7 (сім) осіб зі слів вихідці їз ОСОБА_5 , яких вище вказаний водій імовірно за попередньою змовою з невстановленими особами доставив на територію Закарпатської області через перевал в с. Нижні Ворота, імовірно для подальшої доставки до державного кордону з метою незаконного переправлення через державний кордон України до Словацької Республіки (поза встановленими пунктами пропуску).
16.07.2020 року органом досудового розслідування Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, слідчим СВ лейтенантом поліції ОСОБА_4 , було внесено відомості за вище вказаним фактом до ЄРДР під №0000839, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
16.07.2020 року в період часу з 09.10 09.35 годину слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 , протоколом огляду за адресою: село Нижнє Солотвино на білянці узбіччя автодороги державного значення сполучення «Київ-Чоп» на ділянці дороги 796 кілометр плюс 500 метрів, було виявлено та вилучено вказане у клопотанні майно, зокрема мобільні телефони, транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також флеш карта.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.07.2020 року, клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП в Закарпатській області ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000839, відомості про яке внесені 16.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, задоволено, накладено арешт на вищевказане майно, а саме: мобільні телефони марок «Nокіа», «Intex», «Huawei», «Neffos», «Iphone», флешкарту марки

«Team», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 та автомобіль марки OPEL моделі «VIVARO» НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 не погоджується з вказаною ухвалою, просить її скасувати з тих підстав, що будь-яких даних, які давали б підстави вважати, що арештоване майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, були об`єктом кримінальних протиправних дій або набуті кримінально протиправним шляхом або є майном підозрюваного і може підпасти під конфіскацію майна, як вид покарання клопотання не містить.
Окрім того, заявник зазначає, що клопотання не містить жодних відомостей про те, що він, як власник автомобілю марки «OPEL» модель «VIVARO» НОМЕР_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.
Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст.131 КПК України, є арешт майна, суть якого полягає у позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Порядок скасування арешту майна встановлюється ст.174 КПК України.
У частині 1 статті 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Згідно постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України слідчий під час кримінального провадження та інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.
Судом встановлено, що арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2020 року передбачає заборону відчуження, розпорядження та користування тимчасово вилученим майном.
Як слідує зі змісту ухвали слідчого судді підставою для накладення арешту було те, що вказане рухоме майно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, що також підтверджується постановою слідчого ОСОБА_4 від 16.07.2020 року.

Положеннями статті 22 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

На підставі вивчених письмових доказів слідчий суддя приходить до переконання, що були правові підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні тимчасово вилучене майно, оскільки таке має значення речового доказу в даному кримінальному провадженні.

Разом з тим суд також приймає до уваги доводи заявника щодо відсутності підозри у даному кримінальному провадженні, а також ту обставину, що кримінальне провадженні відрите 16.07.2020 року, а арешт на вилучене майно накладено 24.07.2020 року, тобто майже рік тому.

Також суд враховує доводи ОСОБА_3 стосовно того, що вилучений транспортний засіб є єдиним джерелом прибутку його сімї, адже такий займається посажирськими перевезеннями.

Разом з тим в судовому засіданні прокурором не доведено, що існує подальша необхідність у вилученні вказаного транспортного засобу, таким не подано до суду жодних пояснень сприводу необхідності проведення певних слідчих дій з вказаним майном, проведення експертизи тощо.

Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.

Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою врахування співмірності і розумності обмеження права власності власника майна: ОСОБА_3 на даний автомобіль на цьому етапі кримінального провадження з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування слід скасувати арешт вказаного в клопотанні майна в частині заборони користування та вилучення та залишити в силі арешт майна в частині його відчуження і таке втручання у права та інтереси власника майна на переконання суду буде виправданим і достатнім.

Таким чином, накладений арешт підлягає частковому скасуванню в частині заборони користування транспортним засобом.
Що стосується клопотання в частині скасування арешту майна, накладеного на вказані заявником мобільні телефони та флешкарту, суд приходить до переконання, що таке є передчасним та необгрунтованим, що є підставою для відмови в цій частині.
Керуючись ст. ст.167, 170,174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000839 - задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, що накладений на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 та автомобіль марки OPEL моделі «VIVARO» НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.07.2020 року (справа № 308/7064/20) в рамках кримінального провадження № №0000839, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України в частині заборони користування та вилучення вказаного транспортного засобу.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1