Справа № 585/1825/21
Номер провадження 1-кп/585/336/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Ромни угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000333 від 16.06.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торецьк, Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання у державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)» за адресою: Сумська область, Роменський район, с. Перехрестівка, вул. Вишнева, 19, раніше судимого:
1)20.07.2006 р. вироком Апеляційного суду Донецької області (з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 15.02.2007 року) за ст.ст. 15 ч. 1, 115 ч. 2, 186 ч. 2, 289 ч. 3, 296 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 12 років позбавлення волі, 15.02.2007 року вирок змінено Верховним судом України, вважати засудженим за ст.ст.15-115 ч. 2, п.9, 69, ст.ст. 15-289 ч. 3, 69, ст.ст. 186 ч. 1, 15-186 ч. 2, 296 ч. 2, 70 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі, звільнений 06.08.2013 року за постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області умовно-достроково на 6 місяців 5 днів;
2)19.04.2016 р. вироком Краматорського міського суду донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ст.ст. 70, 71, ч. 5 ст. 72 КК України, вирок змінений ухвалою Апеляційного суду Донецької області та ухвалено вважати засудженим за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України з урахуванням вироку Апеляційного суду Донецької області від 20.07.2006 року та остаточно призначено покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений з установи відбування покарання 07.11.2019 року по відбуттю строку покарання;
3)03.02.2020 р. вироком Дзержинського міського суду Донецької області за ч. 2 ст. 185. ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, -
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 391 Кримінального кодексу України (далі КК України),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.
1. ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення умисного злочину проти власності, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі, вчинив умисний злочин проти правосуддя за наступних обставин.

ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області за ч. 2 ст. 185. ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. З 04.11.2020 ОСОБА_5 відбуває покарання у Державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)» (далі ДУ «РВК № 56»). По прибуттю до ДУ «РВК № 56» засудженому ОСОБА_5 були роз`яснені права та обов`язки засуджених та вимоги режиму відбуття покарання.

Під час відбуття покарання в ДУ «РВК № 56» засуджений ОСОБА_5 , починаючи з листопада 2020 року, діючи умисно, з метою порушення режиму відбуття покарання, вирішив встати на шлях злісної непокори законним вимогам адміністрації установи, вчиняв злісні порушення встановленого порядку відбування покарання, через, що взятий на профілактичний облік та 19 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за різні порушення режиму відбуття покарання.

Через безуспішне застосування інших заходів впливу, 29.04.2021 р. до засудженого ОСОБА_5 за чергове порушення встановлених заборон, судом було застосовано стягнення у виді переведення його до приміщення камерного типу (далі ПКТ) строком 1 (один) місяць. Відповідно до постанови начальника ДУ «РВК № 56» від 14.05.2021 ОСОБА_5 переведений до ПКТ ДУ «РВК № 56» строком на 1 (один) місяць.

Однак, будучи підданим стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу та попередженим про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань та іншу протидію адміністрації у законному здійсненні її функцій, засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та продовжив злісно порушувати установлений порядок відбування покарання.

Так, 28.05.2021 р. ОСОБА_5 в порушення ст. 107 КВК умисно порушив форму одягу, на зроблені зауваження відреагував не тактовною поведінкою. Рішенням дисциплінарної комісії від 03.06.2021 за порушення режиму відбування покарання застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

02.06.2021 р. ОСОБА_5 в порушення ст. 107 КВК України умисно порушив форму одягу, на зроблені зауваження відреагував не тактовною поведінкою, погрожував фізичною розправою. Рішенням дисциплінарної комісії від 09.06.2021 за порушення режиму відбування покарання застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

03.06.2021 ОСОБА_5 в порушення ст. 107 КВК України умисно порушив форму одягу, на зроблені зауваження відреагував не тактовною поведінкою, погрожував фізичною розправою. Рішенням дисциплінарної комісії від 09.06.2021 за порушення режиму відбування покарання застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Не зважаючи на вжиті профілактичні заходи ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, що полягало в наступному. Так, у відповідності до статті 9 Кримінального виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані:

- виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених;

- виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань.

Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до частини 3 статті 107 Кримінального виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані:

- дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами;

- виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

Згідно з статтею 2 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами.

Крім того, частиною 3 додатку 20 вищенаведених Правил встановлено обов`язки чергового камери:

1) під час входу до камери представників адміністрації установи виконання покарань та осіб, яких вони супроводжують, доповідати про чисельність засуджених, які утримуються в камері;

2) стежити за збереженням камерного інвентарю, обладнання та іншого майна;

3) одержувати для засуджених посуд і здавати його;

4) стежити за чистотою в камері;

5) здійснювати прибирання камерного санвузла, а після закінчення прогулянки - двориків для прогулянок;

6) мити бачок для питної води.

Незважаючи на зроблене 09.06.2021 офіційне попередження засуджений ОСОБА_5 належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та продовжуючи свої дії, спрямовані на триваючу злісну непокору законним вимогам адміністрації ДУ «РВК 56», будучи обізнаним зі своїми обов`язками, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, всупереч вищенаведеним вимогам ст.ст. 9, 107 КВК України та статті 2 розділу II, частини 3 додатку 20 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання 16.06.2021 о 09:15, під час перебування в приміщенні камери № 15 дільниці посиленого контролю ДУ «РВК № 56» маючи умисел на триваючу злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, будучи, черговим відповідно до графіку чергування та обізнаним зі своїми обов`язками, самостійно до прибирання приміщення камери не приступив, категорично відмовився виконувати дані обов`язки чергового по камері. На зауваження з приводу даного порушення засуджений ОСОБА_5 не реагував.

Так, 16.06.2021 р. близько 09:15 начальником дільниці посиленого контролю ДУ «РВК № 56» майором внутрішньої служби ОСОБА_6 в присутності чергового помічника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кілька разів поспіль було запропоновано засудженому ОСОБА_5 провести прибирання в камері №15, та попереджено про те, що у разі відмови ним від виконання своїх обов`язків його буде притягнено до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України за злісну непокору вимогам адміністрації виправної установи. Проте будучи забезпеченим необхідним господарчим інвентарем, публічно, зухвало, безпідставно, необґрунтовано, у категоричній формі відмовився виконувати неодноразово висловлені законні вимоги представника адміністрації ОСОБА_6 , хоча був зобов`язаний і мав можливість їх виконати.

Тобто, засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання у ДУ «РВК № 56», будучи особою, яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань.

2. Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за статті 391 КК, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань у законному здійсненні її функцій особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
ІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
3. 30 червня 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000333 від 16.06.2021 року в порядку статей 468, 469 та 471 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за статтею 391 КК.

4. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення у виді 1 року позбавлення волі у межах санкції статті. За ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 03.02.2020 року, яким призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та остаточно призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

5. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому, в угоді зазначена дата її складання та вона скріплена підписами сторін.

ІІІ. Мотивами, з яких Суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керується.
6. Відповідно до частини третьої статті 469 КПК Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

7. Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 391 КК, яке, враховуючи положення статті 12 КК, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

8. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що він цілком розуміє:

8.1. що він має право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

8.2. наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК;

8.3. характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 391 КК.

8.4. Крім того зазначив, що він вину визнає в повному обсязі та погоджується з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

9. Суд в порядку статті 474 КПК шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

10. Виходячи з вищевикладеного та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК, вислухавши думку прокурора та захисника, які не заперечили щодо затвердження угоди про визнання винуватості, Суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 30 червня 2021 року в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000333 від 16.06.2021 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

ІV. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
11. Процесуальні витрати по справі відсутні.

12. Речові докази у справі відсутні.

13. Цивільний позов по справі не заявлявся.

14. Запобіжний захід ОСОБА_5 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

З цих підстав,
керуючись пунктом1частини третьої статті 314, статтями 368,370-371,373-374,376,475 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,
У Х В А Л И В :
1. Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладену за участю захисника ОСОБА_4 від 30 червня 2021 року в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000333 від 16 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 391 Кримінального кодексу України.

2. ОСОБА_5 , 1988 р.н., визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 391 Кримінального кодексу України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 червня 2021 року покарання у 1 (одного) року позбавлення волі. За ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 03.02.2020 р. за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та остаточно призначити до відбуття покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

3. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

4. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1