Дата документу 15.04.2021 Справа № 336/3617/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/861/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/3617/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2021, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України повернуто прокурору,

встановила:

Згідно зі змістом ухвали, прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 (після реорганізації Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області) до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя направлено кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.1 КК України.
Захисником обвинуваченої заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з невідповідністю його вимогам ст.291 КПК України. В обґрунтування заявленого клопотання захисник вказував, що в обвинувальному акті не описаний механізм спричинення тілесних ушкоджень, а також зазначено про наявність такої кваліфікуючої ознаки як використання завідомо підробленого документу.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечував проти повернення обвинувального акту. Потерпіла ОСОБА_9 погодилась із прокурором.

Суд першої інстанції вислухавши учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та клопотання захисника дійшов до висновку, що обвинувальний акт, відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам КПК України, оскільки в акті відсутні відомості про точне місце скоєння інкримінованого кримінального проступку, опис механізму завдання тілесних ушкоджень потерпілій.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає що ухвала суду першої інстанції є незаконною внаслідок істотного порушення кримінального процесуального законодавства.
Апелянт обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання вийшов за межі вимог ст.314 КПК України, провівши судове засідання однобічно, без врахування всіх обставин справи.
Зазначає, що відсутність вказівки в обвинувальному акті щодо обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкоджає суду ухвалити законні та обґрунтуванні судові рішення.
Просить суд апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції від 18.03.2021 скасувати та направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні на новий розгляду.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з положеннями ч.ч.3, 4 вказаної статті обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, який зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки суд допустив істотні порушення кримінального процесуального закону.

У відповідності до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно до вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Тобто, обвинувальний акт є процесуальним документом досудового розслідування, який оформляє його результати. В обвинувальному акті підводяться підсумки досудового розслідування, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваної, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.

Насамперед, ці вимоги пов`язанні із ст.6 Конвенції «Про захист прав люди Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причин висунутого проти нього обвинувачення.

Відповідно до вимог ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити факти, обставини, які прокурор вважає встановленими.

Виходячи з норм закону, викладених в ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч.3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.
При цьому у підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, правильності кримінально-правової кваліфікації, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Зазначені в обвинувальному акті встановлені обставини, кваліфікація дій обвинуваченої, інші обставини, які впливають на обвинувачення мають бути доведені стороною обвинувачення на підставі зібраних доказів, а сторона захисту, якій відкритті матеріали кримінального провадження, використовуючи принцип змагальності має всі необхідні данні для використання своєї функції захисту особи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, наданих законом в підготовчому судовому засіданні, аналізуючи фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, на предмет правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , повноти викладеного обвинувачення, тобто перейшов до вирішення питання про обґрунтованість обвинувачення, що є сутністю іншої стадії процесу судового розгляду.

Тому, наведені в ухвалі обставини, на які посилається суд першої інстанції, як на підстави для повернення обвинувального акту, на переконання колегії суддів, не свідчить про необхідність повернення обвинувального акту прокурору та не перешкоджають суду першої інстанції призначити судовий розгляд.

Апеляційний суд наголошує, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст.28 КПК України розмінних строків судового розгляду.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних проваджень неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (рішення «Смірнова проти Росії» від 24.07.2003 року, «Вітрук проти України» від 16.09.2010 року та інші).

Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з чим, ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, і підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції, в ході якого суду необхідно врахувати висновки колегії суддів.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2021, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України повернуто прокурору, скасувати.
Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Матеріли кримінального провадження направити до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4