Справа № 932/6553/21
Провадження № 1-кс/932/3513/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000658 від 09.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
16 серпня 2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого слідчий просить накласти арешт на майно, а саме на 1/10 частки нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий указує, що в провадженні СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000658 від 09.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

В ході досудового слідства встановлено, що 09.08.2021 до СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , про те, що 05.08.2021 невстановлені особи перебуваючи на території Шевченківського району примушували до виконання чи невиконання цивільно - правових обов`язків ОСОБА_4 (ЖЄО 36305).

09.08.2021 року СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області вказані відомості внесено до ЄРДР за № 0000658, за ч. 2 ст. 355 КК України, та розпочато досудове розслідування.

В ході проведення допиту потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з нею проживають її діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В її приватній власності вона має квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , домоволодіння за адресою: АДРЕСА_7 , а також 50% статутного капіталу ПП «Восток-2». 05.08.2021 року за місцем свого мешкання вона отримала поштову кореспонденцію (листи) серед яких були листи, зміст яких містили погрози заподіяння їй та її неповнолітнім дітям фізичного насильства. В даних листах йшла мова про те, що вона має борг за невиконане зобов`язання на підставі якогось договору, перед невідомими їй особами у великому розмірі, та в разі неповернення вказаних коштів, окрім заподіяння їй фізичного насильства, також ОСОБА_4 буде позбавлено житла та майна, яке їй належать на праві приватної власності.

В той же день, приблизно в обідній час на її номер телефону, а саме НОМЕР_1 зателефонував невідомий їй чоловік з номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , та почав погрожувати заподіянням ОСОБА_4 фізичного насильства, зазначивши, що останній буде важко жити на цьому світі та утримувати своїх дітей, якщо вона залишиться інвалідом, окрім того зазначив, що якщо ОСОБА_4 не виконає своi зобов`язання до п`ятниці, то може дивитися державний реєстр нерухомого майна та що вже в п`ятницю в ньому не буде жодної інформації щодо права власності на її нерухомість на її ім`я, також цей невідомий чоловік погрожував ОСОБА_4 фізичною розправою та зазначив, що вона стане безхатько.

Вказані погрози вона сприймає як реальні, внаслідок чого постійно відчуваю страх за своє життя та здоров`я та своїх дітей, а також переймається за своє майно, яке належить їй на праві власності.

Також аналогічні за змістом погроз телефоні дзвінки ОСОБА_4 поступали в лютому та березні, 2021 року, але вона вважала, що це злий жарт оскільки жодних боргових зобов`язань не перед ким не має.

Також до СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_4 де остання прохає накласти арешт на належне їй нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/10 частки, у зв`язку із погрозами незаконного відчуження належного їй вищевказаного майна.

Постановою слідчого від 10.08.2021 року 1/10 частки нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом по вказаному кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення вважає, що на теперішній час виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначене приміщення, оскільки його незастосування може призвести до подальшого відчуження будинку або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У судове засідання слідчий не з`явився. Надав до суду заяву, в якій прохає розглянути справу за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_4 надала до суду клопотання, в якому повідомила, що вона є потерпілою по даному кримінальному провадженні, прохає розглянути справу за її відсутністю. Клопотання підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Разом із цим, згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із цим, ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи до уваги, що 1/10 частка нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом по даному кримінальному провадженню, може бути використана як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також з метою запобігання протиправному відчуженню вказаного нерухомого майна та збереження цього речового доказу, слідчий суддя вважає, що на дану частку нерухомого майна необхідно накласти арешт.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на 1/10 частки нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , з метою запобігання можливого відчуження приміщення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, шляхом розпорядження нею.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1