Справа № 201/7857/21
Провадження № 1-кс/201/2397/2021

УХВАЛА
Іменем України

05 серпня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого дізнавача СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 21.07.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна. В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що в ході проведення перевірки додержання вимог ст.214 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області 15.07.2021 надійшла заява ОСОБА_5 , щодо заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене з боку невстановленої особи.

21.07.2021 року відомості за даним фактом зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_5 , яка вказала з 1981 року по теперішній час вона проживає разом зі своєю родиною за вищевказаною адресою. Вказана домоволодіння є кооперативом. Цього ж року до квартири АДРЕСА_1 за вказаною адресою засилилися ОСОБА_6 . З вказаною сусідкою вони познайомилися та перебували завжди в дружніх відносинах. У 1982 року у ОСОБА_6 народився син ОСОБА_7 . З вказаною сім`єю в них були гарні стосунки. У 2005 році ОСОБА_6 захворіла та вона за нею доглядала та вона її завжди просила, якщо щось з нею станеться, то щоб вона приглянула за її сином. У літку 2005 році ОСОБА_6 померла. Також вона додала, що ОСОБА_7 був єдиним сином у ОСОБА_6 , тільки відомо, що в неї була ще сестра ОСОБА_8 та в неї був син як звати його вона точно не пам`ятаю. Після смерті матері ОСОБА_7 почав зловживати спиртними напоями. Також вона додала, що батька ОСОБА_7 звали ОСОБА_9 та останнього разу вона його бачила 1990 році, а потім як повідомила їй ОСОБА_6 він безвісті зник. Також їй відомо, що квартира АДРЕСА_2 , був ордер на ім`я ОСОБА_6 , так як квартира знаходиться в кооперативі. Після смерті матері ОСОБА_7 вступив в спадщину на вказану квартиру. На протязі 2005 та 2020 року ОСОБА_7 вів аморальний спосіб життя та зловживав спиртними напоями, вона домомага йогу грошима, продуктами харчування. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер та вона оплатила всі ритуальні послуги при поховані. Далі так як з родичів ніхто не вступав в спадщину вона вирішила вступити, так як по закону вона мала право. 22.06.2021 року вона звернулася до нотаріуса ОСОБА_10 щоб вступити в спадщину на вказану квартиру. Також вона запитала у нотаріуса чи ніхто на теперішній час не вступив, на що їй відповіли, що ні.

13.07.2021 року до неї завітав ОСОБА_11 разом з головою кооперативу ОСОБА_12 . Та ОСОБА_11 розповів їй, що квартиру АДРЕСА_1 за вказаною адресою продана та пред`явив їй для ознайомлення договір купівлі-продажу, де продавцем був ОСОБА_13 , а покупцем ОСОБА_14 . Також вона зазначила, що ніякого ОСОБА_13 , вона не знає та ніколи такий чоловік за їх адресою не проживав, а також ОСОБА_11 надав для ознайомлення генеральну довіреність на його ім`я від ОСОБА_14 . На що вона одразу зрозуміла, що тут щось не так, та викликала працівників поліції. Також вона побачила, що вказаний договір купівлі-продажу був від 07.07.2021 року, а ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та строк вступу в спадщину ще не сплинув, то всі ці факти вводять її в сумнів в вірності документів, що надавав для огляду ОСОБА_11 .. 22.07.2021 року ОСОБА_11 знову прийшов до вказаної квартири разом зі своїми друзями, головою кооперативу та співробітниками поліції та відчинили двері вказаної квартири та як їй відомо вивезли з неї всі меблі та поміняли замки.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_14 .

У зв`язку з необхідністю з`ясувати обставини, що мають значення для кримінального провадження, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилученого майна та збереження речових доказів, прокурор просив накласти арешт на наступне майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Дізнавач в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Власник майна у судове засідання у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України не викликався, оскільки, на переконання слідчого судді, повідомлення власника майна або його представника чи законного представника про намір накладення арешту на зазначене майно може призвести до негативних наслідків, у тому числі передачу права власності на таке майно іншим фізичним або юридичним особам, що у свою чергу може вплинути на розумні строки проведення досудового розслідування та встановлення істини у справі, їх затягування.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як свідчать матеріали клопотання, в ході проведення перевірки додержання вимог ст.214 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області 15.07.2021 надійшла заява ОСОБА_5 , щодо заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене з боку невстановленої особи.

21.07.2021 року відомості за даним фактом зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_5 , яка вказала з 1981 року по теперішній час вона проживає разом зі своєю родиною за вищевказаною адресою. Вказана домоволодіння є кооперативом. Цього ж року до квартири АДРЕСА_1 за вказаною адресою засилилися ОСОБА_6 . З вказаною сусідкою вони познайомилися та перебували завжди в дружніх відносинах. У 1982 року у ОСОБА_6 народився син ОСОБА_7 . З вказаною сім`єю в них були гарні стосунки. У 2005 році ОСОБА_6 захворіла та вона за нею доглядала та вона її завжди просила, якщо щось з нею станеться, то щоб вона приглянула за її сином. У літку 2005 році ОСОБА_6 померла. Також вона додала, що ОСОБА_7 був єдиним сином у ОСОБА_6 , тільки відомо, що в неї була ще сестра ОСОБА_8 та в неї був син як звати його вона точно не пам`ятаю. Після смерті матері ОСОБА_7 почав зловживати спиртними напоями. Також вона додала, що батька ОСОБА_7 звали ОСОБА_9 та останнього разу вона його бачила 1990 році, а потім як повідомила їй ОСОБА_6 він безвісті зник. Також їй відомо, що квартира АДРЕСА_2 , був ордер на ім`я ОСОБА_6 , так як квартира знаходиться в кооперативі. Після смерті матері ОСОБА_7 вступив в спадщину на вказану квартиру. На протязі 2005 та 2020 року ОСОБА_7 вів аморальний спосіб життя та зловживав спиртними напоями, вона домомага йогу грошима, продуктами харчування. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер та вона оплатила всі ритуальні послуги при поховані. Далі так як з родичів ніхто не вступав в спадщину вона вирішила вступити, так як по закону вона мала право. 22.06.2021 року вона звернулася до нотаріуса ОСОБА_10 щоб вступити в спадщину на вказану квартиру. Також вона запитала у нотаріуса чи ніхто на теперішній час не вступив, на що їй відповіли, що ні.

13.07.2021 року до неї завітав ОСОБА_11 разом з головою кооперативу ОСОБА_12 . Та ОСОБА_11 розповів їй, що квартиру АДРЕСА_1 за вказаною адресою продана та пред`явив їй для ознайомлення договір купівлі-продажу, де продавцем був ОСОБА_13 , а покупцем ОСОБА_14 . Також вона зазначила, що ніякого ОСОБА_13 , вона не знає та ніколи такий чоловік за їх адресою не проживав, а також ОСОБА_11 надав для ознайомлення генеральну довіреність на його ім`я від ОСОБА_14 . На що вона одразу зрозуміла, що тут щось не так, та викликала працівників поліції. Також вона побачила, що вказаний договір купівлі-продажу був від 07.07.2021 року, а ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та строк вступу в спадщину ще не сплинув, то всі ці факти вводять її в сумнів в вірності документів, що надавав для огляду ОСОБА_11 .. 22.07.2021 року ОСОБА_11 знову прийшов до вказаної квартири разом зі своїми друзями, головою кооперативу та співробітниками поліції та відчинили двері вказаної квартири та як їй відомо вивезли з неї всі меблі та поміняли замки.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_14 .

Постановою дізнавача від 27.07.2021 року квартира АДРЕСА_2 визнана речовим доказом.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів після його надходження до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий в своєму клопотанні зазначає мету накладання арешту збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з прокурором про те, що існують обставини, щодо можливості відчуження майна третім особам, що в подальшому може зашкодити забезпеченню збереження речових доказів.
Тому дослідивши матеріли клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження, виконання завдань та вимог кримінального провадження, попередження подальших злочинних дій власника майна, пов`язаних з переоформленням права власності на вищевказане майно, накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання, в ухвалі слідчого судді зазначається про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою збереження речового доказу застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт нерухомого майна шляхом заборони відчуження, заборони вчинення реєстраційних дій, яке є предметом злочину, є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, зокрема, привести до неправомірного вибуття майна з власності.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання неправомірного вибуття майна з власності та забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_14 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, шляхом заборони відчуження.

Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про цю ухвалу.

Заборонити уповноваженим особам ДП «Сетам» (, м. Київ, вулиця Стрілецька, будинок 4-6) на час проведення досудового розслідування проводити будь-які дії щодо реалізації нерухомого майна, зазначеного в цій ухвалі.

В задоволенні інших вимог клопотання відмовити.

У відповідності до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особами, що були відсутні при її проголошенні, в той же строк з моменту отримання її копії. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Підстави для скасування арешту майна визначені в ст. 174 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 05 серпня 2021 року о 17-30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1