У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 р. м. Кобеляки

Слідчий суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 та його представника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000375, -

Встановив:

15 червня 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000375 від 15.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 384 КК України.

У даній скарзі ОСОБА_3 прохав скасувати постанову слідчого СВ ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 15.12.2020 року по кримінальному провадженню № 0000375 від 15.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 384 КК України про відмову у визнанні потерпілим.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник, адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали та прохали задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, заслухавши ОСОБА_3 та його представника, вважаю, що скарга підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000375 від 15.06.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

ОСОБА_3 було подано до СВ ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області клопотання про визнання потерпілим від 05.11.2020 року, яке зареєстроване під вхідним № 5472 в рамках розслідування кримінального провадження № 0001272, яке було об`єднане з кримінальним провадженням № 0000375 від 15.06.2015 року.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 15.12.2020 року відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , оскільки останній не може бути потерпілим на підставі того, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 384 КК України є злочином проти правосуддя, тому ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні є лише заявником відповідно до ст. 60 КПК України.

Дослідивши постанову слідчого від 15.12.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст. 55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість визнання особи потерпілою, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У постанові про відмову у задоволенні клопотання скаржника слідчим фактично зазначено, що виходячи із змісту ч. 2 ст. 384 КК України, злочин відноситься до кримінальних правопорушень вчинених у сфері проти правосуддя, будь-які відомості викладені в кримінальному провадженні, що давали б підстави вважати, що кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 заподіяно моральної шкоди не встановлено. У свою чергу, слідчий суддя вважає, що дійсно норми кримінально-процесуального закону передбачають випадки, коли заявник по кримінальному провадженню не набуває статусу потерпілого. Одним із таких випадків, є неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

У той же час, додатковим безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, є суспільні відносини у сфері охорони свободи, честі та гідності особи й інших прав чи законних інтересів людини, авторитет судових і правоохоронних органів. Таким чином, завідомо неправдивими показаннями певної особи, ОСОБА_3 , як потерпілій особі, безпосередньо могла бути спричинена моральна шкода, у зв`язку із порушенням його права на честь, гідність і ділову репутацію або матеріальна шкода.

Слідчий має процесуальну можливість перевірити факт завдання злочином, передбаченим ч. 2 ст. 384 КК України, шкоди скаржнику, як шляхом проведення допиту, тощо. У випадку, якщо факт завдання моральної чи матеріальної шкоди не підтвердиться, тоді слідчий зобов`язаний прийняти мотивовану постанову про відмову у визнанні особи потерпілим.

У зв`язку з чим слідчий суддя вважає постанову слідчого від 15.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 передчасною та не достатньо вмотивованою, оскільки вона не містить конкретних фактичних обставин із посиланням на докази, які дають підстави дійти висновку, що заявнику не завдано кримінальним правопорушенням матеріальної або моральної шкоди.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

Постановив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого СВ ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 15.12.2020 року по кримінальному провадженню № 0000375 від 15.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 384 КК України про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя