справа №619/3115/21
провадження №1-кп/619/302/21
УХВАЛА
іменем України

27 липня 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000202 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366, ч.2 ст.364 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Так, 29.06.2021 до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов затверджений обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000202 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.

Ухвалою суду від 30.06.2021 вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
Прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що підстав для повернення обвинувального акту не має.
Представник потерпілого ОСОБА_4 не вбачав підстав для повернення обвинувального акту.
Обвинувачуваний ОСОБА_5 покладався на розсуд суду.
Дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Відповідно до вимог ч.1 ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
При прийнятті даного рішення судом було проаналізовано наступні норми закону.
Частиною 4 ст.110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу

Відповідно до ч.1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.
З огляду на вищенаведене та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно ч. 1 ст.337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засад змагальності сторін, у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються ст. 291 КПК України, з правової точки зору, але не вдаючись до їх оцінки, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акту.
Отже, розгляд справи з порушенням прав та змагальності є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним.
Так, ст.283 КПК України визначено загальні положення закінчення досудового розслідування, частиною другою якої закріплено, що прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:
1) закрити кримінальне провадження;
2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної
відповідальності;
3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування
примусових заходів медичного або виховного характеру.
Між тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 2, 3 ст.285 КПК України, особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду, що передбачено ч.2 ст.286 КПК України.
Проте, як було встановлено в підготовчому судовому засіданні відповідно до обвинувальному акту та до реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000202 такі відомості відсутні та обвинуваченому ОСОБА_5 , як особі щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності під час досудового слідства не було роз`яснено право на таке звільнення, у зв`язку з закінченням строків давності.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що у період 2007 року він чинив злочини, передбачені ч.2 ст.364 та ч.2 ст.366 КК України, які згідно зі ст. 12 цього ж Кодексу є відповідно тяжким та нетяжким, з моменту вчинення злочинів пройшло більше десяти років.
Як роз`яснено в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.05 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Отже, за аналізом вказаних вище норм, інших статей діючого кримінального процесуального закону (ст.284-288 КПК України), які визначають порядок звільнення від кримінальної відповідальності, ст.291-293 КПК України, норм, що регламентують порядок складання та зміст обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, суд вважає, що законодавець розмежував випадки звернення до суду за результатом закінчення досудового розслідування окремо з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або з клопотанням про звільнення про кримінальну відповідальність.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів наданих до суду, прокурор звернувся з обвинувальним актом та реєстром доданим до нього, без дотримання порядку визначеного ст.285 та ст.286 КПК України.
Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Зокрема, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У свою чергу, відповідно до вимог п.18 ч.1ст.3 КПК України обов`язком суду є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням вищевказаними суб`єктами прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Як наголосив Європейський суд з прав людини в п. 55 рішення у справі «Класс та інші проти Німеччини» від 06.09.1978 року, втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який,як правило,повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.
Суд звертає увагу, що відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
В контексті необхідності застосування належної правової процедури слід відзначити, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
При цьому статтею 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Отже, частиною 5 ст.28 КПК України передбачено, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
За таких умов, суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, оскільки його повернення буде відповідати вимогам статті 2 та ч.1 статті 291 КПК України, з метою застосування належної правової процедури.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст.291, 314, 369 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366, ч.2 ст.364 КК України.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1