Провадження № 1-кс/761/8875/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 320 211 000 000 000 79 від 21.01.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 320 211 000 000 000 79 від 21.01.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України про накладення арешту на мобільний телефон «Xiaomi» чорного кольору, що був вилучений 07.04.2021 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що СВ РКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №320 211 000 000 000 79 від 21.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у період часу з січня 2020 року по теперішній час ОСОБА_4 на території м. Києва та Київської області незаконно виготовляє з метою збуту, зберігає з цією метою, транспортує та збуває незаконно виготовлені алкогольні напої, що можуть становити загрозу для життя та здоров`я громадян в картонних коробках формату «bag in box» об`ємом 5-10 літрів без марок акцизного податку. Придбає алкогольні напої за адресою: АДРЕСА_2 . Транспортування здійснює на власному автомобілі «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 .
В рамках даного кримінального провадження 07.04.2021 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва було проведено ряд обшуків, в тому числі за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Xiaomi» чорного кольору.

Постановою слідчого, з ОВС десятого слідчого відділу РКП слідчого правління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 від 08.04.2021 вказані вилученні речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні. .

З метою забезпечення збереження речового доказу прокурор просив накласти арешт на мобільний телефон «Xiaomi» чорного кольору, що був вилучений 07.04.2021 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання прокурор не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання без його участі при цьому зазначив, що доводи клопотання підтримує та просить його задовольнити з підстав наведених у клопотанні.

Власник майна та його представнику також в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та завчасно.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду матеріалів СВ РКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000079 від 21.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

В межах даного кримінального провадження 07.04.2021 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва було проведено ряд обшуків, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Xiaomi» чорного кольору.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон «Xiaomi» чорного кольору, що був вилучений за вказаною вище адресою, за результатом проведення обшуку.

Обґрунтовуючи підстави для накладення арешту прокурор вказує, що виявленні та вилученні речі є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а необхідність накладення арешту виникла для забезпечення збереження речового доказу.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, доводи клопотання прокурора та додані до нього матеріали не містять достатніх відомостей, які б у відповідності до ст. 170 КПК України давали підстави для накладення арешту на речі, що були вилученні в ході проведення обшукуза адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Однак, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст..132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

В доданих до клопотання прокурора матеріалах відсутні будь-які дані, які б вказували, що вилученні за результатом обшуку речі набуті кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Виходячи з положень Кримінального процесуального кодексу України, арешт може бути накладений лише на гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом тобто ті які містять ознаки встановлені ст. 98 КПК України, а тому без доведеності незаконності походження тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям даної норми закону, слідчий суддя позбавлений можливості накласти на нього арешт із цією метою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення якого застосовуються на території України поряд з національним законодавством, для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно повинну слугувати не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна дотримуватись розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Зазначене твердження міститься у Рішенні «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» від 24.10.1986 року.

Отже сукупність вказаних вище обставин свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на мобільний телефон «Xiaomi» чорного кольору, що був вилучений 07.04.2021 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . - відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: