УХВАЛА

Справа № 569/22004/20

1-кс/569/5504/21

06 серпня 2021 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Рівненській області старшого лейтенанта ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любахи, Вараського району, Рівненської області, українця за національністю, громадянина України, з професійно - технічною освітою, не одруженого, не судимого, не депутата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом осіб офіцерського складу, командира 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старшого лейтенанта» - підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ УСБУ в Рівненській області старший лейтенант юстиції ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчими слідчого відділу УСБУ в Рівненській області за процесуального керівництва військової прокуратури Рівненського гарнізону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000152 від 19.07.2019 за підозрою військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Із матеріалів клопотання убачається, що відповідно до пункту 17 частини першої статті 106 Конституції України, статей 2, 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 01 вересня 2016 року ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на 3 роки.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2016 за №213 (по стройовій частині) старший лейтенант ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Так, з моменту зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.

Під час проходження військової служби старший лейтенант ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України старший лейтенант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або до ведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указами Президента України від 1 березня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 02 березня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України та «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, а в державі оголошено часткову мобілізацію, яка діє до даного часу.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Окрім цього, ч. 9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону № 589-VII (589-18) від 19.09.2013; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1275-УІІ (1275-18) від 20.05.2014) визначено, що у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України.

Вимоги ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 129, 130, 199, 216, 217 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язують забезпечувати у військовій частині постійну бойову готовність, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконувати службові обов`язки, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Разом із тим, старший лейтенант ОСОБА_5 у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаю чи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, з метою ухилення віднесення обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків вчинив злочин за наступних обставин.

Так, на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_5 в складі вищевказаної військової частини вибув у службове відрядження до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) для участі в бойовому злагоджені.

Однак, 22 травня 2019 року у старшого лейтенанта ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел щодо ухилення від військової служби, а саме без будь яких поважних причин самовільно залишити місце служби місце табірного збору військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) з метою подальшого проводження службового часу на власний розсуд.

Реалізовуючи свій злочинний намір, старший лейтенант ОСОБА_5 22 травня 2019 року, без будь яких поважних на те причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби місце табірного збору військової частини НОМЕР_1 на базі військової НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ), про своє місце перебування останній своїх командирів (начальників) не повідомив та відправився проводити службовий час на власний розсуд, непов`язаний із проходженням військової служби.

Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб офіцерського складу та проходячи військову службу на посаді командира 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216, 217 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 2, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 22 травня 2019 року, близько 08 год. 00 хв., без будь яких поважних причин, з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби місце табірного збору військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та відправився проводити службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, чим вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється старший лейтенант ОСОБА_5 за законом України про кримінальну відповідальність: військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 408 Кримінального Кодексу України, а саме у - дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати старшого лейтенанта ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини:

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 статті 178 КПК України передбачено, що окрім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі визначені у п.п.1-11 вказаної статті.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду, як джерела права.

Враховуючи, те що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, обставинами, що дають підстави підозрювати старшого лейтенанта ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України є: повідомлення про вчинення останнім кримінального правопорушення, контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб офіцерського складу, накази про переведення по службі ОСОБА_6 , матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_5 з додатками, показами свідків, що разом проходили службу у військовій частині НОМЕР_1 , а також керівництва даної військової частини, які кожен окремо підтвердили факт проходження останнім військової служби за контрактом у даній військовій частині та самовільного залишенням місця служби місця табірного збору військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 , що сталось 22 травня 2019 року, а також інші матеріали кримінального провадження, які зібрані під час здійснення досудового розслідування.

Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України:

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Своїми протиправними діями, що полягають у переховуванні від органів досудового розслідування та/або суду вчиняє інше кримінальне правопорушення чи продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України, тобто існують ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні:

Так, санкцією статті злочину у якому підозрюється ОСОБА_5 передбачено покарання у вигляді ВИКЛЮЧНО позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а тому останній достовірно знаючи, що вчинив злочин, усвідомлюючи те, що судом при ухваленні вироку можуть бути не застосовані до нього положення ст.ст. 69, 75 КК України,вчиняє переховування від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується показами свідків, документами та матеріалами кримінального провадження із яких вбачається, що ОСОБА_5 з метою ухилення від військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування частини, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 22 травня 2019 року, близько 08 год. 00 хв., без будь яких поважних причин, з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби місце табірного збору військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та до цього часу до розташування військової частини так і не повернувся, тим самим продовжує вчиняти інкримінований йому злочин або інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01.06.2006 року неодноразово відзначається, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задоволити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Відповідно до ч.4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Враховуючи те, що прокурором доведено, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного та те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя прийшов до висновку, що слід надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.189, 190 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Надати дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любахи, Вараського району, Рівненської області, українця за національністю, громадянина України, з професійно - технічною освітою, не одруженого, не судимого, не депутата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом осіб офіцерського складу, командира 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старшого лейтенанта» - підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала про дозвіл на затримання втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_5 до суду або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали.

Копію даної ухвали направити в ГУ НП в Рівненській області для виконання.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя