Справа № 351/1497/20
Провадження № 1-кп/351/48/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
з участю : секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження №0000167 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,-

обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 27.06.2020р. близько 20:20 год., перебуваючи на подвірї господарства ОСОБА_5 , яке знаходиться по АДРЕСА_2 , побачив біля огорожі на землі дорожню валізу, господарську сумку із ноутбуком та паперові упаковки від взуття, які перебували без нагляду та вирішив їх викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з подвіря господарства ОСОБА_5 ноутбук фірми «НР» із зарядним пристроєм до нього, USB-кабель від зарядного пристрою до мобільного телефону фірми «Jellico», жіноче взуття, дві господарські сумки та дорожню валізу фірми «Travelplan» на загальну суму 13 357 грн.92 коп., що належали ОСОБА_5 .

Після вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 покинув господарство ОСОБА_5 , а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 13 357 грн. 92 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину визнав. Пояснив, що 27.06.2020р. пішов до господарства своєї знайомої ОСОБА_5 . На подвірї без нагляду побачив посилку та дорожню валізу, які вирішив викрасти. Щиро шкодує за вчиненим, просив суворо не карати. Викрадене майно повернув потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутності, претензій до обвинуваченого не має, щодо обрання міри покарання обвинуваченому, покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, пересвідчився у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм про позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку. Таким чином, суд визнав недоцільним дослідження доказів кримінального провадження щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечували учасники судового провадження.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному проступку повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ст.185 ч.1 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також враховує роз`яснення, які містяться у Постанові Пленуму ВСУ №7від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 185 ч.1 КК України, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_4 є кримінальним проступком.
До пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття у вчиненному, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває, має хворобливий стан здоровя, по місцю проживання скарг на його поведінку до виконавчого комітету Заболотівської селищної ради не надходило.

В досудовій доповіді орган пробації зазначив, що вивченням особи обвинуваченого встановлено високу ймовірність вчинення повторного злочину, ризик його небезпеки для суспільства оцінюється як високий, а тому виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення чи обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
З врахуванням вище наведеного, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи наведені пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, щире каяття та врахування всіх даних про його особу, дають підстави призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті 185 ч.1 КК України у виді штрафу.
Зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного.
На думку суду, призначене покарання є справедливим та законним, з врахуванням всіх фактичних обставин по справі у їх сукупності.
У кримінальному провадженні є процесуальні витрати у зв`язку із проведенням експертизи, які слід стягнути із обвинуваченого.
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 371, 373- 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.
Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта, у зв`язку із проведенням експертизи № СЕ19/109/28-668ТВ/19 від 10.10.2019р. в розмірі 9 806,40 грн.
Речові докази:

-ноутбук фірми «НР» із зарядним пристроєм до нього, USB-кабель від зарядного пристрою до мобільного телефону фірми «Jellico», жіночі замшеві черевики «Antonio Biaggi», спортивні кросівки фірми «Gabor», жіночі туфлі фірми «Nessi», жіночі босоніжки фірми «Atmosphere», спортивні кросівки фірми «Nike», жіночі сандалі фірми «Clarks», жіночі туфлі чорного кольору на каблуку без маркування, господарську сумку з надписом 2Київ» та господарську сумку з надписом «Rio Mare», дорожню валізу фірми «Travelplan», які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити у власності ОСОБА_5 ;

-оптичний носій інформації- диск, на якому міститься відеозапис та фото файл, які мають значення, щодо вчинення крадіжки та який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1