Справа № 344/6796/20
Провадження № 1-кп/344/486/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, розлученого, на утриманні одна малолітня дитина, непрацюючого, раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 09 травня 2020 року, близько 21 год 45 хв, ОСОБА_4 рухаючись повз «Німецьке озеро», що по вул.Пасічна, в м.Івано-Франківську, побачив, що неподалік входу в колибу «Гражда» біля автомобіля марки «Renault Scenic» перебувають ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Надалі ОСОБА_4 , підійшовши до вищезазначених осіб, з хуліганських спонукань та з метою провокації конфлікту, використавши незначний привід, почав образливо чіплятись до них. В цей час, ОСОБА_7 попросив ОСОБА_4 відійти в сторону та припинити вчинення неправомірних дій, після чого ОСОБА_4 відійшов та зупинився біля передньої частини автомобіля марки «Renault Scenic», чим блокував виїзд транспортного засобу.

В подальшому, ОСОБА_5 маючи намір направлятися автомобілем додому, підійшов спільно із ОСОБА_7 до ОСОБА_4 і попросив останнього відійти, оскільки він перешкоджає руху автомобіля, однак ОСОБА_4 на прохання не реагував. Після нетривалого спілкування із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вирішив виїхати автомобілем іншим чином. Коли ОСОБА_5 мав намір відійти від ОСОБА_4 та повернувся у сторону автомобіля, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він перебуває в громадському місці, в присутності сторонніх осіб, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи умисно, маючи на меті показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, безпричинно, з особливою зухвалістю наніс один удар правою рукою в область правої частини обличчя потерпілому ОСОБА_5 , в результаті чого останній впав на землю. Вказані неправомірні дії ОСОБА_4 були припинені ОСОБА_7 .

В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №245 від 26.05.2020, потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці правої брови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я; синця в ділянках верхньої та нижньої повік правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, ствердив усе вищенаведене відповідно до викладеного. Пояснив, що в ході конфлікту, дійсно, наніс один удар правою рукою в обличчя потерпілому ОСОБА_5 . Усвідомлює, що його дії є неправомвірними, на даний час шкодує про вчинене, щиро розкаюється, запевнив суд, що такого більше не повториться, просить суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що покладається на розсуд суду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Суд вважає дану кваліфікацію вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України (в ред. 15.11.2011 року) є злочином невеликої тяжкості, особу винного, його молодий вік, а також те, що він раніше несудимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, розлучений, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, по місцю проживання характеризується позитивно.

Окрім того, суд також враховує, що згідно інформації, яка міститься в досудовій доповіді органу пробації у обвинуваченого ОСОБА_4 середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, яку він становить для суспільства, Івано-Франківський МРВ філії ДУ Центр пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді для ОСОБА_4 можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів щодо сприяння обвинуваченому в офіційному працевлаштуванні та вирішенні проблем із контролем над поведінкою. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на нього обов`язки відповідно до п.1, п.3, п.4 ч.3 ст.76 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи наведені вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його молодий вік, ставлення до вчиненого, щире каяття, те, що ОСОБА_4 офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину, до кримінальної відповідальності притягається вперше, беручи до уваги обставини справи, думку потерпілого, який на суворому покаранні не наполягає, думку прокурора в судовому засіданні, який просив призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу, висновок органу пробації, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства або обмеження волі, а тому вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.296 КК України (в ред. від 23.02.2014) у вигляді штрафу, у відповідності з вимогами ст.5 КК України, оскільки таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1