УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.2021 Справа №607/1914/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

під час судового розгляду кримінального провадження №0001141 від 06.05.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду кримінального провадження №0001141 від 06.05.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Як вбачається із клопотання, стосовно ОСОБА_4 відкрито кримінальне провадження №0001141 про що свідчить інформація вказана в «Реєстрі матеріалів досудового розслідування за №0001141 від 06.05.2020 року» (в розділі І Проведені в ході розслідування процесуальні дії) про внесення таких відомостей. Проте, у реєстрі не вказано та не немає посилання на документ (заява, протокол, інформація ЗМІ, тощо) як на підставу внесення відомостей в ЄРДР.

В «Реєстрі матеріалів досудового розслідування за №0001141 від 06.05.2020 року» (в розділі II Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення) вказані відомості про призначення у кримінальному провадженні групи прокурорів та доручення про проведення досудового розслідування. Проте, відсутні відомості про повноваження посадових осіб прокуратури та слідства, тобто, відсутні відомості про те чи визначені особи взагалі працюють в цих органах та наділені відповідними функціями і повноваженнями.

Не вказано про встановлення/невстановлення запобіжних заходів визначених ст. 299 КПУ України щодо підозрюваного під час проведення дізнання. В «Реєстрі матеріалів досудового розслідування за №0001141 від 06.05.2020 року», а саме в розділі III Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані в ході досудового розслідування: не застосовувались. Відтак, «заходи забезпечення» та «запобіжні заходи» не є тотожними. Вказані суперечності дізнавачем і прокурором не усунуто.

В «Реєстрі матеріалів досудового розслідування за №0001141 від 06.05.2020 року» (в розділі І Проведені під час досудового розслідування процесуальні дії, у п. 6 ) вказано про ознайомлення 18.01.2021 р. з матеріалами дізнання захисника у кримінальному провадженні (проте не вказано якого саме, очевидно малось на увазі адвоката ОСОБА_5 ) що не відповідає дійсності, оскільки ні 18.01.2021 p., ні на сьогоднішній день захисник з матеріалами дізнання після його завершення не знайомий, і ні дізнавач, ні прокурор його з такими не знайомили, матеріалів не надавали.

5В «Реєстрі матеріалів досудового розслідування за №0001141 від 06.05.2020 року» (в розділі І Проведені під час досудового розслідування процесуальні дії, у п. 7) вказано про ознайомлення 20.01.2021 р. з матеріалами дізнання підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, що не відповідає дійсності, оскільки ні 20.01.2021 p., ні на сьогоднішній день ОСОБА_4 стверджує, що з матеріалами дізнання після його завершення не знайомий, і ні дізнавач, ні прокурор його з такими не знайомили, матеріалів не надавали.

Більш того що вказано у п.4 та п. 5 даного клопотання - саме з підстав порушення приписів КПК України та невиконання дізнавачем клопотань захисту, ненадання дізнавачем захиснику усіх матеріалів дізнання - слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_9 було постановлено 29.01.2021 року ухвалу №607/1268/21 (Провадження № 1-кс/607/629/2021) про зобов`язання дізнавача розглянути клопотання захисту у відповідності до вимог закону. На виконання вказаної ухвали захисником 16.02.2021 р. дізнавачу направлено відповідне клопотання із додатком вказаної ухвали слідчої судді. Проте, відповіді так і не отримано.

Обвинувальний акт не може бути прийнятий судом, оскільки ні дізнавачем, ні прокурором не виконані (прямо порушені) вимоги ст. 301 КПК України. Так, за п. З ч. 2 ст. 301 КПК України, прокурор зобов`язаний не пізніше трьох днів після отримання матеріалів дізнання разом з повідомленням про підозру звернутися до суду з обвинувальним актом.

Відповідно до ч. 5 ст. 301 КПК України, у разі прийняття прокурором рішення про звернення до суду з обвинувальним актом прокурор зобов`язаний у межах строків, визначених частиною другою цієї статті, тобто не пізніше трьох днів, забезпечити надання особі, яка вчинила кримінальний проступок, або її захиснику копій матеріалів дізнання шляхом їх вручення, а у разі неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, зокрема шляхом надсилання копій матеріалів дізнання за останнім відомим місцем проживання чи перебування таких осіб. Захиснику підозрюваного прокурором матеріли копії матеріалів дізнання не надавались і поштою не направлялись (принаймні таких повідомлень пошти про отримання кореспонденції до захисника не надходило).

За цією ж ч. 5 ст. 301 КПК України, у разі відмови вказаних осіб їх отримати чи зволікання з отриманням вказані особи вважаються такими, що отримали доступ до матеріалів дізнання. Проте, слід повторитись Захиснику підозрюваного прокурором матеріли копії матеріалів дізнання не надавались і поштою не направлялись (принаймні таких повідомлень пошти про отримання кореспонденції до захисника не надходило).

Законодавець у випадку відмови від отримання копій матеріалів дізнання встанови певний «запобіжник». Так, знову ж таки за ч. 5 ст. 301 КПК України - про відмову від отримання копій матеріалів дізнання чи неотримання таких копій складається відповідний протокол, який підписується прокурором та особою, яка відмовилася отримувати, або прокурором, якщо особа не з`явилася для отримання копій матеріалів дізнання.

Проте, в реєстрі протокол про відмову в отриманні копій матеріалів не зазначається, очевидно він відсутній як такий.

Звертає увагу суду на те, що обвинувальний акт не містить тих фактичних обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає нібито встановленими як формулювання обвинувачення, які би відповідали положенням закону, оскільки наведені в ньому висновки не містять деталізації, не є конкретними та зрозумілими, і неконкретність обвинувачення вказує на відсутність факту належно сформульованого обвинувачення. Даний факт є порушенням пункту «А» ч. З ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, судової практики ЄСПЛ з аналогічних питань і обставин.

Вказані суперечності слідчим і прокурором не усунуто.

А відтак, в нашому випадку, є достатньою підставою для повернення судом цього недобросовісного обвинувального акту прокуророві.

Отже, всупереч вищевказаним вимогам чинного законодавства України, конвенційним нормам та практиці Європейського суду з прав людини - фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення в обвинувальному акті викладено неясно неповно та суперечливо, що призводить до порушення наданого всім підзахисним права бути негайно й детально проінформованими про характер і причини висунутих проти них обвинувачень.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України» повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Тому, затвердження прокурором обвинувального акту щодо обвинувачених та не скріплення його печаткою є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу. Оскільки, в контексті примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом слід розуміти документ, що містить зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або-факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, юридичних осіб, незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. Саме підписання й затвердження обвинувального акту прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статус офіційного і свідчить про належний нагляд за досудовим розслідуванням. Зазначена правова позиція збігається з правовою позицією верховного Суду України у справі №5-50кс15 від 09.07.2015 р.

Окрім викладеного, відповідно до ч.3 ст.283 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань прокурором також вносяться відомості такої процесуальної дії, як закінчення досудового розслідування, проте такі відомості в реєстрі взагалі відсутні. Вказані суперечності слідчим і прокурором не усунуто.

Зауважує, що жодних посилань в обвинувальному акті на докази, номера аркуші справ, які лягли в основу висновків дізнавача не зазначені. Вказані суперечності слідчим і прокурором не усунуто.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні. Якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд згідно з п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, має право у підготовчому засіданні повернути акт прокурору.

В межах досудового розслідування стороною захисту дізнавачу надавались клопотання які не були виконані і відповіді на них захистом не отримано.

З метою відновлення прав підозрюваного захистом було направлено скаргу слідчому судді Тернопільського міськрайонного суду. Судове провадження за скаргою відкрите ухвалою слідчого судді №607/1268/21 від 25.01.2021р. В судове засіданні ні дізнавач ні прокурор не з`являлись, своїх заперечень суду не подали, незважаючи на те, що суд здійснив усіх належних дій задля повідомлення про розгляд скарги. Скарга захисника частково задоволена ухвалою слідчого судді ОСОБА_9 №607/1268/21 від 29.01.2021 р. якою зобов`язано дізнавача виконати клопотання захисту. Вказана ухвала направлена захистом разом із клопотанням від 11.02.2021 р. про її виконання в дізнання, але відповіді не отримано. Ні в обвинувальному акті, ні в реєстрі відомостей про це не наведено. Наведені факти свідчать про відсутність підстав вважати досудове розслідування завершеним. Очевидним є єдиний варіант - повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, та вказав, що вирішення питання про повернення обвинувального акта прокурору під час судового розгляду кримінального провадження КПК України не передбачено, тому просить відмовити у його задоволенні.

Потерпілий, його законний представник та представник у судовому засіданні підтримали доводи прокурора.

Заслухавши пояснення, вивчивши обвинувальний акт з додатками, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ст.ст.381-382 КПК України, у даному кримінальному провадженні, у якому ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, не призначалося та не проводилося підготовче судове засідання.

Так, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.03.2021 року призначено судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника слід відмовити, оскільки кримінально-процесуальним законодавством не передбачено вирішення питання про повернення обвинувального акта прокурору під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.314КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1