ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/821/220/21Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Справа № 711/1307/21 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Черкаси

Колегія суддів Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
скаржника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000148, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04 травня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2021 року було задоволене клопотання слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна.
Відповідно до змісту ухвали, клопотання слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_10 , діючи разом та за попередньою змовою з ОСОБА_11 , а також іншими, невстановленими на цей час особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, придбали психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, яку зберігали з метою подальшого збуту за місцем свого проживання, тобто у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, 15.02.2021, у період часу з 07 години 18 хвилин по 9 годину 50 хвилин, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками правоохоронних органів виявлено та вилучено паперову коробку з згортками з кашоподібною речовиною білого-рожевого кольору, яка схожа на психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, яку ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 та іншими, невстановленими на цей час особами, зберігали з метою подальшого збуту під напільним килимом біля дверей, які ведуть на балкон у спальній кімнаті квартири за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
15.02.2021 ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
16.02.2021 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,а саме незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 , на праві приватної власності зареєстровано, за ОСОБА_10 .

Просить задовольнити клопотання та винести ухвалу про накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на оскарження ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 березня 2021 року, а також зазначену ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Указує, що оскаржувана ухвала слідчого судді від 01.03.2021 відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Однак зазначеним вимогам ухвала слідчого судді не відповідає.

Адвокат вказує, що в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування подано клопотання, яке задоволено судом відносно майна (квартири за адресою: АДРЕСА_2 ), яке на дату винесення слідчим суддею рішення вже було реалізовано на публічних торгах та передано у власність іншій особі ( ОСОБА_7 ), який не отримав свідоцтво про право власності на вказане майно.

Апелянт вважає, що в частині накладення арешту на квартиру, суд першої інстанції не повною мірою з`ясував обставини щодо прав третіх осіб на означене нерухоме майно, не перевірив в повному обсязі обставин накладення арешту на вказану квартиру і таким чином порушив законні права та майнові інтереси ОСОБА_7 , як власника нерухомого майна.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 01.03.2021 адвокат вказує, що про ухвалу слідчого судді їм стало відомо з реєстру судових рішень, коли 22 квітня 2021 року ОСОБА_7 під час проведення реєстраційних дій на вказану квартиру стало відомо про обтяження згідно ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.03.2021.

У судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час вирішення питання про арешт майна, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для накладення арешту на майно, можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону прокурор та слідчий суддя не дотрималися.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або, з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача, менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Зокрема, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Відповідно до матеріалів справи, клопотання слідчого не містить достатніх даних про те, що нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_10 , а саме квартири за адресою: квартири за адресою: АДРЕСА_2 , згідно переліку, вказаному у клопотанні, було предметом, яке може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи.

Також, як встановлено колегією суддів, матеріали клопотання та ухвала слідчого судді, що є предметом апеляційного дослідження, містять посилання на запобігання відчуження майна та недопущення порушення законних прав власника як на мету накладення арешту на майно. Однак, вказана мета не узгоджується із положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України та не є підставою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, як встановлено апеляційним судом, та як вбачається з Акту про реалізацію предмета іпотеки від 27.12.2020, відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 10.12.2020 № 51613 Державним підприємством «СЕТАМ», переможцем визнано ОСОБА_7 , реалізовано предмет іпотеки: двокімнатну квартиру літ. Б загальною площею 33,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчий суддя не з`ясував обставини щодо прав третіх осіб на означене нерухоме майно, не перевірив в повному обсязі обставин накладення арешту на вказану квартиру і таким чином порушив законні права та майнові інтереси ОСОБА_7 , як власника нерухомого майна

Таким чином, як у клопотанні так і в ухвалі слідчого судді, всупереч вимогам ст. 171, 173 КПК України, не зазначено та не доведено жодної законної мети для існування реальної можливості накладення арешту на майно, а також не здійснено оцінку розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки накладення арешту на майно для його власника, яким на момент винесення ухвали був ОСОБА_7 .

З огляду на вказане, правові підстави, з яких слідчий просив накласти арешт на майно, є такими, що не співвідносяться з матеріалами справи, і жодна з них, які лише формально перелічені у клопотанні слідчого, та в ухвалі слідчого судді, не може бути застосована при вирішенні питання про накладення арешту на вказане майно, а тому слідчий суддя необґрунтовано наклав арешт на нього, без обґрунтування мети та правових підстав, як це передбачено ч. 2 ст. 171 КПК України.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді, якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 - підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, з причини недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Тому, керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.03.2021 про накладення арешту на майно.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.03.2021 про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майноу кримінальному провадженні № 0000148, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04 травня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: