справа № 488/312/20
номер провадження № 1-кп/488/131/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2021 року
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, має малолітню дитину - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
16.03.2010 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4-х років позбавлення волі; звільнений 08.11.2011 року постановою Вознесенського МС Миколаївської області із заміною на виправні роботи з невідбутим строком 1 рік 11 місяців,
за ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 повторно, 22.01.2020 року близько 00:15 год., керуючись корисним умислом, направленим на незаконне заволодіння чужим майном та знаходячись у під`їзді будинку по АДРЕСА_2 , відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 7 A», вартістю 2699, 00 грн., належним потерпілій ОСОБА_9 , з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. Обвинувачений вину в інкримінованому правопорушенні не визнав повністю. Суду показав, що вночі 22.01.2020 року, він йшов з Ємельяновою Марією по вул.Новобудівній в м.Миколаєві неподалік військомату, по дорозі вони зустріли наочно знайомого на ім`я ОСОБА_10 та стояли розмовляли. Через деякий час їм назустріч йшла потерпіла, яку він знав, вони дали їй цигарку. Після того як потерпіла пішла, через декілька хвилин за нею пішла і ОСОБА_11 , повідомивши ОСОБА_12 , що їй необхідно забрати борг у її товариша. Через 20 хвилин ОСОБА_11 повернулась до обвинуваченого, у неї в руках був мобільний телефон синього кольору, марки «Xiaomi», та повідомила ОСОБА_12 , що це їй віддали борг. Потім обвинувачений та ОСОБА_11 сіли у маршрутку та поїхали у центр міста. Через декілька днів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 домовились зустрітись коло супермаркету АТБ, де ОСОБА_12 було затримано працівниками поліції. У ОСОБА_11 працівники поліції вилучили паспорт потерпілої. Також обвинувачений повідомив, що під час досудового розслідування при проведенні слідчого експерименту давав ті покази, які йому сказали співробітники поліції - це був оперативний співробітник, який його затримував приблизно 24.01.2020 року та погрожував йому, що у іншому випадку він уїде в СІЗО. На слідчому експерименті слідчий ОСОБА_13 , приїхавши на місце, коли вони зайшли у під`їзд, все йому показав та розповів, як потрібно казати, а після того вже включили камеру, на яку він зізнався у вчиненому злочині та розповів про його обставини.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону органом досудового розслідування та прокурором у зв`язку з порушенням правил збирання й закріплення доказів, а також на відсутність беззаперечних доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованого злочину, вважав за необхідне обвинуваченого виправдати.
Так, захисник обвинуваченого послався на наступні обставини:
оскільки проведений за участю обвинуваченого слідчий експеримент не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин подій, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання; що суд досліджує докази безпосередньо, тому необхідно брати до уваги показання обвинуваченого, надані ним у суді; що в описовій частині протоколу не вказано номеру під`їзду, де був скоєний злочин та слідчий експеримент проведено за участю спеціаліста, однак жодного документа щодо його залучення обвинуваченням не надано; що у протоколі не зазначено заводський номер відеокамери Samsung, його модель, електронний носій та його модель - відтак, даний протокол є недопустимим доказом по справі;
оскільки слідча дія - пред`явлення потерпілій ОСОБА_14 для впізнання проведена слідчим у порушення вимог Закону - у протоколі відсутній опис усіх осіб, які пред`явлені для впізнання за номерами, відсутні анкетні данні особи, яку потерпіла впізнала, фотокартки містять різкі відмінності зовнішності осіб між собою, окрім того потерпіла з обвинуваченим були знайомі до впізнання, а перешкод для проведення впізнання внатурі не існувало - вітак, протокол для впізнання є недопустимим доказом по справі.
Провина обвинуваченого ОСОБА_6 , не дивлячись на повне її невизнання обвинуваченим, повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів - показаннями потерпілої та свідків:
потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що познайомилась з обвинуваченим в соціальній мережі Інстаграм, декілька разів зустрічалась з ним та перебувала у дружніх відносинах. 22.01.2020 року вночі потерпіла йшла додому, по дорозі зустріла обвинуваченого з дівчиною та ще з одним хлопцем, дівчина з хлопцем попросили підкурити цигарку, після чого потерпіла пішла додому. Коло під`їзду, де мешкає потерпіла, вона побачила обвинуваченого, він стояв біля сходів в капюшоні спиною до неї. Потерпіла зайшла до під`їзду, обвинувачений зайшов за нею та після того, як ОСОБА_14 зробила крок на сходинку, обвинувачений затулив їй рота рукою та притримуючи за голову поклав на сходи, зняв з її плеча сумку, в якій знаходились мобільний телефон, ключі та паспорт. В цей час потерпіла побачила обличчя обвинуваченого. Пізніше обвинувачений писав потерпілій в соціальній мережі Інстаграм - просив вибачення за скоєне, посилаючись на те, що був в стані алкогольного сп`яніння та не розумів, що робить. Також обвинувачений перед судовим засіданням погрожував потерпілій життям її дитини, щоб остання повідомила в суді, що це не він вчинив відносно неї злочин. Потерпіла наполягала на суворому покаранні обвинуваченому;
свідок ОСОБА_15 суду показала, що раніше була з обвинуваченим у дружніх відносинах, але після вищевказаної події перестала з ним спілкуватись. В кінці січня 2020 року десь опівночі вона з обвинуваченим та його товаришем розпивали алкогольні напої, після чого обвинувачений з товаришем проводили її на зупинку громадського транспорту. По дорозі на зупинку зустріли дівчину в стані алкогольного сп`яніння з телефоном марки «Xiaomi» в руках, з якою був знайомий обвинувачений. Дівчина попросила в них цигарку, після чого пішла. Також пішов товариш обвинуваченого. ОСОБА_12 їй (свідку) подобався, а та дівчина при цій зустрічі вела себе таким чином, що ОСОБА_11 здалося, що вона залицяється до нього. Тому вона приревновала обвинуваченого до потерпілої та через вказані обставини, жартуючи, сказала обвинуваченому, що треба забрати у потерпілої мобільний телефон. Однак, вона не думала, що він зробить це, вона не хотіла цього, а лише пожартувала. ОСОБА_12 сказав їй, щоб вона його почекала та пішов в бік, куди видалилася потерпіла, повернувся через 10-15 хвилин із мобільним телефоном потерпілої - марки «Xiaomi» синього кольору з розбитим екраном та з паспортом потерпілої. Вона зрозуміла, що обвинувачений забрав мобільний телефон у потерпілої та зі згоди обвинуваченого, взяла його собі для користування. З телефоном обвинувачений віддав їй і паспорт потерпілої. Згодом її викликали до відділу поліції та вилучили вищезгаданий мобільний телефон потерпілої, яким вона користувалась. Паспорт потерпілої на той час знаходився у мами свідка. Під час досудового розслідування працівниками поліції не здійснювався тиск на свідка, покази свідок надавала добровільно.
Допитаний судом свідок ОСОБА_16 суду показав, що здійснював досудове розслідування кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_12 , протягом якого обвинувачений повністю визнавав свою провину у вчиненні грабіжу потерпілої ОСОБА_14 , надав згоду на проведення слідчого експерименту за його участю. Слідчий експеримент за участю обвинуваченого проводився у відповідності до вимог Закону, у присутності понятих, всім учасникам слідчої дії були роз`яснені права та обов`язки, показання обвинувачений в райвідділку та на місці надавав самостійно, добровільно, ніяких недозволених заходів з його (слідчого) боку до нього застосовано не було, останній розповів та показав на місці про обставини вчиненого ним грабежу. Відносно обвинуваченого слідчим органом не планувалося обрання будь-якого запобіжного заходу, оскільки останній порушень щодо явки до слідчого не допускав, для проведення слідчих дій з`являвся своєчасно.
Допитаний судом свідок ОСОБА_17 суду показав, що за його участю та участю дівчини, як понятих, було проведено слідчий експеримент з обвинуваченим, на якому були присутні окрім понятих, слідчий, обвинувачений і особа з відеокамерою. Слідча дія фіксувалася на відеокамеру. Спочатку в залі райвідділу їм були роз`яснені права та обвинувачений розповів обставини, за яких він обікрав дівчину. Зйомка припинилася та вони всі проїхали на місце злочину, приїхали у двір будинку, який зазначив обвинувачений, до якогось під`їзду, зайшли в під`їзд, де обвинувачений розповів та показав, як він зайшов за дівчиною у під`їзд та штовхнув її на сходи, після чого обікрав. Що саме викрав - він (свідок) не пам`ятає. Налалі в райвідділку ними було переглянуто відео слідчої дії та підписано протокол. Під час слідчого експерименту тиску на обвинуваченого з боку слідчого не було, показання він надавав самостійно та добровільно.
За клопотанням обвинуваченого судом допитаний свідок ОСОБА_18 , який показав, що з обвинуваченим перебуває у дружніх відносинах, знає його здавна. 21.01.2020 року він йшов додому з гаражів по АДРЕСА_3 , зустрів обвинуваченого, той був з дівчиною. Вони стояли розмовляли. В цей момент до них підійшла потерпіла, вона знаходилась в стані алкогольного сп`яніння та попросила в них цигарку. Обвинувачений дав потерпілій цигарку та вона пішла. Після цього подруга, яка була з обвинуваченим кудись пішла, пішла в іншу (протилежну) сторону, від той, куди пішла потерпіла, її не було хвилин 15, а коли повернулася до них - в руці у неї був мобільний телефон, вона його показала та повідомила, що мобільний телефон їй повернули за борги. Через декілька місяців після зустрічі до свідка звернувся обвинувачений та просив, щоб він підтвердив вказані обставини.
Вина обвинуваченого підтверджується також:
заявою потерпілої ОСОБА_9 до поліції про вчинений злочин від 22.01.2020 року; квитанцією про придбання потерпілою ОСОБА_9 мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 7 A», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 2699, 00 грн.;
даними протоколу огляду місця події від 22.01.2020 року - території першого поверху під`їзду №2 за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду місця події слідів вчинення кримінального правопорушення виявлено не було;
даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 25.01.2020 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка відкрито заволоділа належним їй мобільним телефоном;
даними протоколу огляду мобільного телефону «Xiaomi Redmi 7 A», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , за участю потерпілої ОСОБА_9 , з фототаблицею до нього від 25.01.2020 року, та паспорту громадянина України (серія НОМЕР_3 ) на ім`я ОСОБА_9 ;
даними протоколу проведення слідчого експерименту від 29.01.2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 та відеозаписом даної слідчої дії, відповідно до якого підозрюваний розповів у райвідділі поліції у присутності понятих, та показав на місці скоєння злочину як, коли та за яких обставин ним було скоєно злочин. А саме - у поліції розповів, що коли до них з ОСОБА_19 та хлопцем підійшла потерпіла, вона розмовляла по телефону синього кольору фірми Xiaomi Redmi, вона підкурила у них та пішла в бік свого дому. Він знав, де мешкає потерпіла, бо колись вони зустрічалися біля під`їзду її дому - будинку АДРЕСА_2 . Він вирішив відібрати у потерпілої мобільний телефон. Сказав ОСОБА_19 , щоб та його почекала, що йому потрібно терміново по справам. Та побіг через двори до будинку потерпілої, щоб випередити її. Він чекав її біля під`їзду хвилин 5, на ньому був одягнутий капюшон. Потерпіла зайшла у під`їзд. Він пішов за нею. Коли та піднімалася по сходам на 2-й поверх, він сзаду затулив їй рота правою рукою, а лівою висмикнув з рук телефон, потім зняв з правого плеча сумку, яку поклав собі за пазуху, та вибіг з під`їзду. По дорозі, в сумці він знайшов паспорт потерпілої, сумку викинув, телефон подарував ОСОБА_19 , паспорт також їй віддав на зберігання. На запитання слідчого, обвинувачений надає згоду показати на місці про обставини вчиненого злочину та зазначає адресу, куди необхідно проїхати - до будинку АДРЕСА_2 . Запис зупинено слідчим о 14.47 години та поновлено о 15.06 години - при прибутті на місце пригоди, обвинувачений на місці біля під`їзду потерпілої розповів та показав напрямок свого руху - звідки він прибіг до будинку потерпілої, щоб випередити її, напрямок руху потерпілої в бік будинку, показав та розповів, як він заходив в під`їзд за потепілою, піднімався за нею сходами та яким чином відібрав мобільний телефон та зняв з плеча жіночу сумку, яку поклав собі за пазуху, також додав, що коли знімав сумку, в цей момент потерпіла присіла;
заявами свідка ОСОБА_15 від 25.01.2020 року про добровільну видачу співробітникам поліції паспорту потерпілої ОСОБА_9 , мобільного телефону «Xiaomi Redmi 7 A», який їй передав у користування ОСОБА_20 ;
заявою потерпілої ОСОБА_9 про отримання мобільного телефону «Xiaomi Redmi 7 A» та паспорту на її ім`я.
Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_6 приходить до наступних висновків:
суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого щодо його непричетності до скоєння відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 та щодо вчинення інкримінованого йому злочину свідком ОСОБА_15 . Дана версія обвинуваченого спростована показаннями потерпілої ОСОБА_9 , наданими суду, яка з повною впевненістю вказала на обвинуваченого ОСОБА_6 , як на особу, яка скоїла відносно неї злочин - відкрито викрав належне їй майно. Потерпіла безпосередньо бачила обвинуваченого під час скоєння ним злочину. На досудовому розслідуванні потерпіла обвинуваченого ОСОБА_6 впізнала також за фотознімками.
Показанням потерпілої у суду немає підстав не вірити, оскільки її показання логічні, стабільні, не суперечливі, нічим не зганблені, дані незацікавленою особою, підтверджені взаємно, а також підтверджені іншими доказами по справі, зокрема даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2020 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка відкрито заволоділа належним їй мобільним телефоном, даними протоколу огляду мобільного телефону «Xiaomi Redmi 7 A».
Поміж іншого, показання потерпілої узгоджені з показаннями свідка ОСОБА_15 , яка вказала на обвинуваченого, як на особу, яка викрала майно потерпілої та передала його в її (свідка) користування.
Враховуючи, що потерпіла є сторонньою особою відносно обвинуваченого, ворожди та неприязні до подій між ними не існувало, підстав його оговорювати, суд вважає, у неї немає.
При цьому, суд критично ставиться до показань обвинуваченого в тій частині, що свідок ОСОБА_15 його оговорює з ревнощів, бо має до нього почуття, що її примусили до таких показань співробітники поліції.
Свідок ОСОБА_15 щодо надання показань на досудовому розслідуванні під примусом співробітників поліції заперечувала, у судовому засіданні показання суду надавала добровільно, про обставини пригоди розповіла послідовно та детально.
Показання свідка ОСОБА_15 узгоджені з показаннями потерпілої ОСОБА_9 , які суд поклав у підставу свого рішення.
Свідок ОСОБА_15 та потерпіла ОСОБА_9 є особами не знайомими, сторонніми один до одного, що не заперечено обвинуваченим; підстав вважати, що дані особи мають між собою певні домовленості з приводу надання узгоджених показань віносно обвинуваченого, як особи, яка скоїла злочин, у суду немає, тому сам по собі факт, що ОСОБА_15 дійсно приревновала обвинуваченого до потерпілої через можливу поведінку останньої при спілкуванні з обвинуваченим під час їх зустрічі - про що особисто зазначено свідком суду, не може вказувати на заінтересованість свідка з метою оговорення обвинуваченого у вчиненні злочину.
Таким чином, в судовому засіданні не встановлено підстав та причин обмовляти обвинуваченого ОСОБА_6 з боку потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_15 .
Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_18 , який суду фактично підтвердив алібі обвинуваченого щодо викрадення мобільного телефону потерпілої свідком ОСОБА_15 , оскільки по-перше, такі показання свідка протирічать показанням самого обвинуваченого, бо свідок повідомив, що ОСОБА_15 , після уходу потерпілої, пішла в інший від неї бік, окрім того, його показання спростовані показаннями самої потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_15 , які суд порахував як об`єктивні і достовірні та поклав у підставу свого рішення.
Враховуючи також, що про згаданого свідка обвинувачений заявив лише в суді, клопотань з приводу його допиту на досудовому розслідуванні ним заявлено не було, приймаючи до уваги факт перебування свідка з обвинуваченим в дружніх стосунках, суд вважає, що свідок ОСОБА_18 зацікавлений у вирішенні справи на користь обвинуваченого та надав такі свідчення з метою створити обвинуваченому алібі та уникнення останнім кримінальної відповідальності та покарання.
Суд критично відноситься до стверджень обвинуваченого щодо застосування до нього співробітниками поліції недозволених методів під час досудового розслідування, коли при проведенні слідчого експерименту він був вимушений зізнатися у вчиненні злочину, який насправді було вчинено свідком ОСОБА_15 .
Сам обвинувачений показання в цій частині давав суду непослідовні та протиречиві - так, першочергово стверджував, що на надання таких показань його примусив оперативний співробітник, який його затримував приблизно 24.01.2020 року та погрожував йому, що у іншому випадку він уїде в СІЗО. Надалі - що слідчий ОСОБА_13 при проведенні слідчого експерименту у присутності понятих, коли вони приїхали на місце та зайшли у під`їзд - все йому показав та розповів, як казати, а після того вже включили камеру, на яку він зізнався у вчиненому злочині та розповів про його обставини.
Натомість, як встановлено судом, з показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також даних слідчого експерименту, при його проведенні окрім слідчого, понятих, обвинуваченого та особи, яка здійснювала відеозйомку, інших осіб присутньо не було. Про обставини пригоди обвинувачений детально та послідовно розповів спочатку у райвідділі, надалі добровільно погодився показати все на місці, зазначив слідчому адресу, куди потрібно проїхати. Запис зупинено слідчим о 14.47 години та поновлено о 15.06 години - при прибутті на місце пригоди, де обвинуваченим спочатку біля під`їзду будинку потерпілої було розказано, звідки він підходив до будинку, звідки йшла потерпіла, де він її чекав, а потім у під`їзді детально та послідовно, аналогічно тим показанням які він давав у райвідділі, було показано та розказано, як ним було вчинено злочин.
Таким чином, відеозйомка слідчої дії велась весь час безперервно, окрім часу поїздки учасників до місця пригоди, поновлена була відеозйомка через 19 хвилин - коли учасники прибули на місце пригоди.
Враховуючи, що про обставини пригоди під час слідчого експерименту першочергово обвинувачений розповів у райвідділі поліції, що такі його показання є повністю ідентичні тим показанням, які він надав на місці та показав про обставини пригоди; враховуючи також нетривалий час, який було витрачено на доставку учасників до місця пригоди (19 хвилин) та поновлення відеозйомки відразу після прибуття на місце, суд відкидає доводи обвинуваченого, що на місці слідчий йому все показав та розповів, як потрібно казати, і тільки після цього відеозапис було увімкнено.
Окрім того, такі доводи обвинуваченого спростовані показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 щодо самостійного та добровільного надання показань обвинуваченим під час слідчого експерименту.
Окрім того, показання обвинуваченого в цій частині спростовані також матеріалами кримінального провадження та показаннями свідка ОСОБА_16 в тій частині, що протягом досудового розслідування відносно обвинуваченого слідчим органом не було обрано жодного запобіжного заходу та не планувалося такого обрання, оскільки останнім процесуальні обов`язки щодо явки до слідчого виконувалися сумлінно, перешкоджань кримінальному провадженню з його боку не було.
З вказаних вище фактичних обставин щодо порядку проведення слідчого експерименту, його послідовності та вчинених в ході його проведення учасниками дій - зокрема, щодо детального, повного та послідовного відтворення на місці обвинуваченим обставин подій, суд відкидає доводи захисника обвинуваченого, що слідчий експеримент посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання.
Згідно протоколу слідчого експерименту, ОСОБА_6 роз`яснено права підозрюваного, передбачені ст.42 КПК України, у тому числі право не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання; право давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати. ОСОБА_6 особисто під підпис з ними ознайомлений, права йому були зрозумілі, він виявив бажання давати показання російською мовою, від послуг захисника та перекладача відмовився, а після її проведення ніяких зауважень та доповнень від підозрюваного не надійшло, хоча слідчий і ставив таке питання перед присутніми особами. Після перегляду відеозапису слідчої дії, обвинувачений повністю підтвердив повноту та правильність фіксації, на запитання слідчого повідомив, що показання надавав добровільно, без примусу (фізичного чи психологічного) з боку працівників правоохоронних органів, що підтвердив особистим підписом.
Незважаючи на те, що допитаний у судовому засіданні з приводу проведення досудового розслідування свідок ОСОБА_16 є співробітником поліції, однак враховуючи, що його показання є стабільними, об`єктивними, узгодженими між собою та з іншим доказам по справі - показаннями свідка ОСОБА_17 , суд вважає за необхідне покласти їх у підставу свого рішення, а доводи захисника щодо особистої заінтересованості названого свідка через проходження ним служби в органах поліції суд відкидає, як такі, які не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Оцінюючи доводи захисника обвинуваченого з приводу недопустимості слідчого експерименту, суд зауважує на наступне:
Закон не вимагає прийняття слідчим окремого процесуального документа для залучення спеціаліста для проведення названої слідчої дії; у разі необхідності проведення слідчого експеримента за участю спеціаліста - про це зазначається у протоколі.
Поміж іншого, вісутність у протоколі номеру під`їзду, де був скоєний злочин, заводського номеру відеокамери Samsung, її моделі та моделі електоронного носія, а також даних спеціаліста, за думкою суду, носить формальний характер і не є істотним порушенням вимог статті 240 КПК України. Такі фактичні обставини, не заважають суду оцінити достовірність цього доказу та не являються достатньою підставою не брати цей доказ до уваги.
На підставі викладених обставин, а також враховуючи, що у суді не знайшла свого підтвердження версія обвинуваченого щодо застосування під час слідчого експеримента недозволених заходів досудового розслідування, слід вважати, що слідча дія - слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , проведена у відповідності до вимог КПК України, є належним та допустимим доказом.
Враховуючи, що дані протоколу слідчого експерименту оцінені судом у сукупності з іншими доказами по справі, що показання, надані обвинуваченим в ході слідчого експерименту узгоджується з дослідженими судом доказами - показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_21 , суд вважає, що фактичні дані, отримані в ході його проведення, можливо покласти у підставу свого рішення, що не буде порушенням принципу безпосередньості дослідження судом доказів - на що необгрунтовано посилається захисник обвинуваченого.
Приймаючи до уваги, що у відповідності до вимог ч.6 ст.228 КПК України, слідчому надано можливість проведення впізнання за фотознімками за необхідності; що суд не вбачає різких відмінностей у фотознімках осіб, які надані потерпілій для впізнання; що зазначення ознак особи у протоколі, згідно із вимогами ч.1 ст.231 КПК України, вимагається виключного щодо особи, яка є впізнаною; що Законом не вимагається необхідності описання усіх осіб, які пред`являються для впізнання, а також зазначення анкетних данних особи, яку потерпіла впізнала, суд не вбачає підстав для визнання протоколу згаданої слідчої дії недопустимим доказом по справі та доводи захисника з цього приводу вважає надуманими та необгрунтованими.
Недоречними доводи захисника щодо неможливості покладення у підставу рішення суду даних протоколу впізнання суд вважає і з тих підстав, що потерпіла в суді при допиті вказала на ОСОБА_12 , як особу, яка вчинила відносно неї злочин, чим підтвердила правильність своїх показань, наданих при впізнанні за фотознімками.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України - у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.
Обставин, що пом`якшують та обтяжчують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, зловживає спиртними напоями, підтримує відносини з особами, що ведуть антигромадський спосіб життя, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину аналогічної спрямованості, судимість за вчинення якого не знята та не погашена у встановленому Законом порядку, думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні відносно обвинуваченого; відсутність пом`якшуючих обставин вини обвинуваченого; що обвинувачений у вчиненому не розкаявся та не усвідомив суспільної небезпеки своїх дій.
На підставі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що для досягнення цілей покарання, задля запобігання вчинення обвинуваченим нових злочинів, виправлення обвинуваченого можливе тільки при призначенні реальної міри покарання і тільки в місцях позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, у межах санкції інкримінованого обвинуваченому злочину, у вигляді позбавлення волі, вважаючи саме таке покарання необхідним і достатнім для досягнення мети покарання.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Позов не заявлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.
Речові докази по справі - мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7 A» та паспорт на ім`я ОСОБА_9 , передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_9 , залишити останній, як власниці.
Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1