Справа №295/7303/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі: прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Житомир) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , внесене в кримінальному провадженні № 0000007 від 16.03.2021 року, та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на підозрюваного певні обов`язки.
У клопотанні зазначено, що відповідно до наказу Міністра оборони України від 21.06.2019 № 340 лейтенанта ОСОБА_5 призначено на посаду командира навчального взводу викладач навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 Десантно-штурмових військ Збройних сил України. Відповідно до наказу №154 від 23.07.2019 командира військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_5 , з 23.07.2019 приступив до виконання обов`язків за посадою командира навчального взводу викладач навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 . У цій же військовій частині, в період з 03.02.2021 по 25.04.2021 проходив курс загальновійськової підготовки у навчальному взводі НОМЕР_2 навчальної роти навчального батальйону військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_6 , якого наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 27 від 03.02.2021 вважати таким який прибув що прибув для проходження базової загальновійськової підготовки та приступив до виконання службових обов`язків з 03.02.2021. Згідно з положеннями ст. ст. 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, лейтенант ОСОБА_5 під час проходження військової служби являється прямим начальником за службою та військовим званням по відношенню до солдата ОСОБА_6 . Згідно з приміткою (п. 1) до ст. 425 КК України, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування, тобто лейтенант ОСОБА_5 являється військовою службовою особою.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було. Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених території України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, якого станом на березень 2021 року оголошено не було.

Згідно з вимогами ст.ст. 3, 21, 28, 68 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, лейтенант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, сприяти у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, вимагати підпорядкування від своїх підлеглих, не припускаючись при цьому брутальності та приниження їх гідності.

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст.ст. 31, 32, 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. За своїми військовими званнями начальниками є: молодші офіцери - для сержантів, прапорщиків і мічманів однієї з ними військової частини і старшин, солдатів і матросів. Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання.

Відповідно до вимог ст.ст. 110, 111, 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів досудового розслідування та інших державних органів у разі, зокрема, незаконних рішень, дій (бездіяльності) щодо них командирів чи інших військовослужбовців, порушення їх прав, законних інтересів та свобод. З інших питань службової діяльності скарга подається безпосередньому командирові тієї особи, чиї дії оскаржуються, а якщо ті, хто подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, скарга подається у порядку підпорядкованості. Ніхто не може бути скривджений на службі чи покараний за те, що він подає пропозицію, заяву чи скаргу.

Разом з тим, лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , являючись прямим начальником відносно солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи вищевказані статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, маючи на меті відкрито продемонструвати приниження честі та гідності військовослужбовця, свою уявну перевагу, вирішив застосувати насильство щодо підлеглого військовослужбовця за наступних обставин. Так, 14.03.2021 року близько 18 год. 00 хв. лейтенант ОСОБА_5 , будучи командиром навчального взводу - викладачем навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи військовою службовою особою, являючись прямим начальником за службою відносно солдата ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні кімнати спальної № НОМЕР_4 , що знаходиться на третьому поверсі приміщення казарми військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на застосування насильства щодо підлеглого військовослужбовця, діючи з прямим умислом, з метою приниження його особистої честі і гідності, спричинення фізичного болю і моральних страждань та демонстрації своєї уявної переваги, будучи невдоволеним тим, що солдат ОСОБА_6 повернувся із звільнення у нетверезому стані, а також зволіканням останнього щодо виконання наказу з одягання «бомбера» (утеплена куртка), бронижелета та каски застосував насильство щодо свого підлеглого солдат ОСОБА_6 , - наніс йому 1 удар правою рукою, в область лівої щоки ОСОБА_6 , в подальшому через 2 хв., ОСОБА_5 наніс 1 удар правою рукою в область лівої щоки ОСОБА_6 та 1 удар лівою рукою в область правої щоки ОСОБА_6 . В подальшому, 14.03.2021 року близько 18 год. 20 хв. лейтенант ОСОБА_5 будучи заступником командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи військовою службовою особою, являючись прямим начальником за службою відносно солдата ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні сушарні, що знаходиться на третьому поверсі приміщення казарми військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на застосування насильства щодо підлеглого військовослужбовця, діючи з прямим умислом, з метою приниження його особистої честі і гідності, спричинення фізичного болю і моральних страждань та демонстрації своєї уявної переваги, будучи невдоволеним тим, що солдат ОСОБА_6 повернувся із звільнення у нетверезому стані, застосував насильство щодо свого підлеглого солдата ОСОБА_6 , - наніс йому 2 удари правою рукою в область лівої щоки та вуха ОСОБА_6 , 4 рази штовхнув протигазом в обличчя ОСОБА_6 , змушував віджиматись від підлоги та присідати, з`їсти 2 цілі цибулини. Своїми діями лейтенант ОСОБА_5 спричинив солдату ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця та забійну поверхневу рану на обличчі, які відноситься до легких тілесних ушкоджень.

28.05.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 426-1КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_6 від 14.03.2021 за фактом спричинення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 22.03.2021, який повідомив про обставини спричинення ОСОБА_5 йому тілесних ушкоджень; протоколом огляду місця події від 23.03.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23.03.2021, який повідомив, що бачив як ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_6 ; висновком судової-медичної експертизи від 19.04.2021, згідно якої у ОСОБА_6 виявлено легкі тілесні ушкодження; протоколом слідчого експерименту від 22.04.2021 за участі потерпілого ОСОБА_6 ; протоколом слідчого експерименту від 22.04.2021 за участі свідка ОСОБА_7 ; висновком судової-медичної експертизи № 734 від 19.05.2021, згідно якої у виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження утворились від 2 ударів тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, що відповідає протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 та частково за участі потерпілого ОСОБА_6 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 21.04.2021.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на заявника та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, на думку слідчого, існує реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі строком до десяти років. Окрім цього, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на заявника та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інших осіб, які на даний час не допитані, з метою зміни останніми показів на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду.

Орган досудового розслідування вважає, що дані обставини є достатніми для застосування саме такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, яким можливо запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків. З врахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати іншим чином розслідуванню даного кримінального провадження, слідство вважає за необхідне застосувати до підозрюваної запобіжний захід особисте зобов`язання.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління ДБР, розташованому у місті Хмельницькому перебуває кримінальне провадження № 0000007, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16.03.2021, року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 та ч. 3 ст. 311 КК України.

СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження № 0001098, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 13.03.2019, року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 426-1 КК України.
28.05.2021 року ОСОБА_5 . складено та вручено особисто під підпис повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За таких обставин, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запропонований слідчим запобіжний захід, з огляду на те, що встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень, запропонований запобіжний захід є найменш суворим, а також з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до першого речення ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст. 194 статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Керуючись ст. ст. 176-179, 184, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду в усіх випадках пов`язаних з досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000007;
2)не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду;
3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;
4)утримуватися від спілкування з особами, які мають відношення до цього кримінального провадження, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Строк дії вказаних вище обов"язків встановити до 27.07.2021 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання покласти на слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Житомир) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали о 16 год. 10 хв. 11 червня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1