Справа № 487/6061/20
Провадження № 1-кс/487/913/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021 року

Слідчий суддя Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на дії слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві щодо не визнання цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0001066,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на дії слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві щодо не визнання цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0001066.
Вимоги скарги заявник мотивував тим, що прийняття слідчим постанови про відмову у визнанні цивільним позивачем від 18.12.2020 у кримінальному провадженні № 0001066 здійснено в обмеження права та обов`язку цивільного позивача, що виникли з моменту подання позовної заяви 22.09.2020 та її одержання слідчим ТУ ДБР у м.Миколаєві. Результатом не дотримання слідчим положень ч.2 ст.61 КПК України упродовж трьох місяців чиниться перешкода, пов`язана з не визнанням його прав та обов`язків як цивільного позивача у кримінальному провадженні.
Посилаючись на вище зазначене просив визнати дії слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві протиправними та зобов`язати останнього визнати постанову про відмову у визнанні цивільним позивачем від 18.12.2020 незаконною, надати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки цивільного позивача.
В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, у поданій до суду скарзі просив розглянути її за його відсутності.
Представник ТУ ДБР розташованого в місті Миколаєві в судове засідання не з`явився, його відсутність, згідно частини 3 статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено та із матеріалів скарги вбачається, що слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 20.12.2016 за № 0001066 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 та ч.1 ст.382 КК України.
16.12.2020 за вх.№ 23635 на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві надійшла ухвала слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2020, якою зобов`язано розглянути заяву ОСОБА_3 від 22.09.2020.
У позовній заяві від 22.09.2020 року ОСОБА_3 просить визнати його цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0001066.
Слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 вищезазначена заява розглянута по суті та за наслідками її розгляду винесено постанову від 18.12.2020 року, якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 22.09.2020 щодо визнання його цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0001066, відмовлено.
Підставоюдля відмови у визнанні ОСОБА_3 цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0001066 , згідно постанови слідчого стала те що, на даний час рішень у порядку ст.ст.276,278 КПК України слідчим або прокурором не приймалось та жодній особі про підозру не повідомлялось.
Відповідно до п. 5, ч. 1, ст. 303 КПК України на досудовому слідстві може бути оскаржене до слідчого судді рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Статтею 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до вимог ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.
Згідно зі ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Водночас, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Дана норма за способом викладу змісту є відсилочною. Форма та зміст позовної заяви визначаються положенням ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява, серед іншого, повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я ( прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.
Системний аналіз вказаних норм КПК України та ЦПК України дає підстави для висновку про обов`язкову вказівну на особу до якої пред`явлено цивільний позов. У кримінальному провадженні це може бути підозрюваний, обвинувачений або фізична чи юридична особа, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що на теперішній час об`єктивних даних щодо наявності заподіяння моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_3 вчиненням злочину у кримінальному провадженні № 0001066 матеріали справи не містять, підозра ще нікому не повідомлена, обвинувальний висновок не складено, а тому підстав для задоволення скарги останнього не вбачається.
За такого скарга ОСОБА_3 на дії слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві щодо не визнання цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0001066 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст.55,61,303,307 КПК України

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві щодо не визнання цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0001066, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1