ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/248/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/492/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 263 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001931 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01 березня 2021 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 263 КК України та виправдано через недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він, незаконно, не маючи на те спеціального дозволу, у невстановлений час та місці, придбав предмет, зовні схожий на пістолет, який згідно висновку експерта №340-БЗ від 08.11.2018 року є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю 9 мм самозарядним пістолетом «Eskort 2008 Magnum» № НОМЕР_1 , виготовленим заводським способом, зі стволом переробленим саморобним способом, який 18.10.2018 року в ході санкціонованого обшуку працівниками Каховського ВП ГУНП у Херсонській області в приміщенні гаражу № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Сигнал-2», розташованого на території м. Каховка Херсонської області, було вилучено у громадянина ОСОБА_7 .

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України як зберігання та придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 263 КК України вчинене обвинуваченим. Визнав ОСОБА_7 не винуватим та виправдав його.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішення, фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати за проведення судової балістичної експертизи в розмірі 1144 грн.

Речовий доказ у кримінальному провадженні 9 мм. самозарядний пістолет «Eskort 2008 Magnum» № НОМЕР_1 знищити.

Апелянт вказує, що суд допустив неповноту судового розгляду, яка полягає у необґрунтованій відмові у задоволенні клопотання прокурора про виклик додаткових свідків- оперативних працівників Каховського ВП ГУНП в Херсонської області та Новокаховського МР УСБУ в Херсонській області, а також двох понятих, що приймали участь у обшуку приміщень, які орендував обвинувачений. Допит цих свідків був необхідний для з`ясування повноти проведення обшуку приміщень гаражів 18.10.2018 року та вилучення вогнепальної зброї за його наслідками, а також з`ясування підстави для внесення відомостей до ЄРДР, що послугували приводом для отримання від суду дозволу проведення обшуку.

Також посилається на те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про витребування з Каховського міськрайонного суду Херсонської області судової справи щодо розгляду клопотання слідчого Каховського ВП ГУНП в Херсонській області про поновлення процесуального строку на проведення обшуку у кримінальному провадженні та надання дозволу слідчому на проведення обшуку приміщення гаражу № НОМЕР_2 , під час якого було виявлено та вилучено предмет, схожий на зброю, на підтвердження обставин помилкового зазначення слідчим суддею в резолютивній частині ухвали вилучення іншої вогнепальної зброї ніж тої, що фактично вилучалася працівниками поліції за результатами обшуку приміщення гаражу.

Вважає, що резолютивна частина ухвали слідчого судді містить помилкове посилання на вилучення іншої вогнепальної зброї за результатами обшуку від 18.10.2018, а саме самозарядного пістолету «STALKER-2914-UK» калібру 9 мм P.A.K. № НОМЕР_3 , ніж тої, що фактично вилучалася працівниками поліції 9 мм самозарядний пістолет «ESCORT-2008-Magnum» № НОМЕР_1 . Разом з цим, апелянт зазначає, що суддя в ухвалі помилково посилалася на висновок експерта №335-БЗ від 30.10.2018, який у кримінальному провадженні взагалі не проводився.

Прокурор посилається на те, що суд допустив істотне порушення вимог КПК України, що полягає у безпідставному застосуванні доктрини «плодів отруєного дерева» та необґрунтовано визнав недопустимими похідні докази, здобуті стороною обвинувачення у кримінальному провадження, а саме речового доказу - вогнепальної зброї та висновку експерта через визнання недопустимим первісного письмового доказу протоколу обшуку від 18.10.2018 року.

Прокурор стверджує, що вирішуючи питання про застосування ст. 87 КПК суд мав би зазначити наслідком якого саме порушення фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення, суд повинен був обґрунтувати чому він вважає таке порушення істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

Посилаючись на правову позицію Верховного суду від 08.10.2019 року у справі №639/8329/14-к зазначає, що визнання недопустимими первісних доказів за іншими правилами допустимості, передбаченими КПК, саме собою не дає підстави для визнання недопустимими похідних доказів на підставі ч.1 ст. 87 КПК України.

Обшук гаражного приміщення № НОМЕР_2 проведено на підставі ухвали слідчого судді з додержанням процесуальних вимог без істотних порушень прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України в розумінні ч. 1, 2 ст. 87 КПК України.

Вважає висновок суду про недопустимість протоколу обшуку від 18.10.2018 року непереконливим та передчасним.

Крім того, апелянт вказує, що посилання суду на те, що слідчий у клопотанні про надання дозволу на проведення обшуку в приміщенні гаражу № НОМЕР_2 інформації, яка не відповідає змісту самого протоколу обшуку є також передчасним, оскільки судом було відмовлено в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про витребування справи за результатами розгляду зазначеного клопотання слідчого з метою перевірки вказаних обставин.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Мотиви суду.
Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Тягар доведення такої обставини, як не участь працівників правоохоронного органу у початку провокаційних дій заявника-приватної особи за практикою ЄСПЛ, покладено на сторону обвинувачення.

Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 цього Кодексу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду та ухвалення нового вироку про визнання винуватим ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.1 ст. 263 КК України.

З метою перевірки доводів апелянта про можливість покладення наданих стороною обвинувачення доказів в основу обвинувального вироку, колегією суддів за клопотанням сторони обвинувачення було безпосередньо досліджено письмові докази, допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та надані прокурором під час апеляційного розгляду копії матеріалів судової справи з розгляду клопотання слідчого про надання дозволу на обшук приміщення гаражу № НОМЕР_2 .

Колегія суддів виходить із того, що апеляційний суд фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК), а тому ретельно перевіряє як доводи апеляційної скарги так і доводи сторони захисту, яка вказувала на невинуватість обвинуваченого, недопустимість зібраних стороною обвинувачення доказів.

За нормою ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Частинами 1, 6 ст. 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження забезпечено принцип змагальності сторін та свободи у поданні ними суду своїх доказів, суд повно встановив всі обставини кримінального провадження та оцінив всі надані йому докази.

Докази, надані сторонами кримінального провадження суд першої інстанції безпосередньо і неупереджено дослідив у повному обсязі, обставин, які б завадили сторонам скористатися своїми процесуальними правами у наданні інших доказів, за результатами апеляційного перегляду не встановлено.

Суд відповідно до приписів ст. 374 КПК України у вироку навів мотиви неврахування доказів та їх оцінку.

Обвинувачений в суді першої інстанції, як видно, не визнав себе винуватим у вчинені інкримінованого злочину, вказав, що вогнепальну зброю не придбавав і не зберігав.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 підтримував цю ж позицію. Вказав, що предмет, схожий на пістолет, було знайдено у приміщення гаражу № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_12 . Сам обвинувачений цим гаражем не користується.

На думку судової колегії суд належним чином оцінив показання обвинуваченого в сукупності з іншими доказами.

Зокрема належну оцінку з точки зору допустимості та достовірності отримав протокол обшуку від 18.10.2018 року.

З цього протоколу вбачається, що 18.10.2018 року у присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 у приміщенні гаражу № НОМЕР_5 ГК «Сигнал-2» було виявлено та вилучено предмет, схожий на пістолет, на якому мається маркування «Eskort 2008 Magnum» № НОМЕР_1 .

Суд визнав недопустимим зазначений доказ.
Вказав, що не всі учасники обшуку були вказані у протоколі обшуку, зокрема відсутні відомості про те, що був учасником обшуку оперуповноважений Каховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_13 .

Фактично, предмет схожий на пістолет вилучений не у приміщенні гаражу № НОМЕР_5 , як вказано у протоколі, а у гаражі під іншим номером, дозвіл на обшук якого слідчим суддею не надавався.

Протокол обшуку житла є недопустимим доказом, якщо у ньому відсутні відомості про оперативних працівників, які брали у ньому участь, послідовність всіх дій під час проведення обшуку та упакування вилучених предметів.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 02.09.2020 року у справі № 591/4742/16-к.

Безпосередньо дослідивши протокол обшуку та ухвали слідчого судді від 03.10.2018 року та від 20.11.2018 року колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що протокол обшуку від 18.10.2018 року не може бути покладений в основу винуватості ОСОБА_7 .

Як видно, ухвалою слідчого судді від 03.10.2018 року було надано дозвіл на обшук у приміщенні гаражів № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 « Сигнал-2» з метою відшукання та вилучення вогнепальної зброї та боєприпасів до вогнепальної зброї.

18.10.2018 року у приміщеннях цих гаражів було проведено обшук, за результатами якого складено протокол, в якому не зазначено послідовність всіх дій під час проведення обшуку, не вказано всіх учасників обшуку, зокрема відсутні відомості про участь оперуповноваженого ОСОБА_13 , яка підтверджена власноручно складеним ним рапортом від 18.10.2018 року ( т. 1 а. п. 3). У протоколі обшуку містяться недостовірні відомості про те, що предмет зовні схожий на пістолет виявлено у приміщенні гаражу № НОМЕР_5 , тоді як цей предмет виявлено у приміщенні іншого гаражу, дозвіл на обшук якого ухвалою слідчого судді від 03.10.2018 року не надавався.

Із дослідженої під час апеляційного розгляду частини відеозапису проведеного обшуку вбачається, що ОСОБА_7 повідомив працівникам поліції про те, що приміщенням гаражу, в який вони мали намір зайти, має номер 552 і перебуває у користуванні ОСОБА_12 , і що сам ОСОБА_7 цим приміщенням не користується.

Незважаючи на такі пояснення ОСОБА_7 , працівники поліції відчинили двері та зайшли до приміщення гаражу, який не було вказано в ухвалі слідчого судді від 03.10.2018 року про надання дозволу на обшук, і провели в цьому приміщенні обшук та знайшли предмет, зовні схожий на пістолет, у зберіганні якого обвинувачується ОСОБА_7 .

Те, що ОСОБА_7 вказував на те, що приміщенням гаражу, в якому знайшли вилучений предмет, він не користується і що це гараж під іншим номером, повідомив під час апеляційного розгляду і свідок ОСОБА_10 .

Те, що вилучений предмет знайдено не у приміщенні гаражу, на обшук якого надано дозвіл слідчого судді ухвалою від 03.10.2018 року доводить і звернення слідчого 20.11.2018 року до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на обшук приміщення гаражу № НОМЕР_2 ( ОСОБА_7 вказував, що це фактично приміщення під № 552).

Отже, фактично вбачається, що обшук проведено та предмет знайдено і вилучено у приміщенні гаражу, який не було вказано в ухвалі слідчого судді від 03.10.2018 року, тобто обшук цього приміщення проведено без дозволу слідчого судді.

Як зазначено в ч. 1 ст. 234 КПК, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Статтею 233 КПК встановлено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

Винятком з цього правила є невідкладні випадки, визначені у ч. 3 зазначеної статті.

Відповідно до ч.3 ст. 233 КПК слідчий та прокурор мали право увійти до житла чи іншого володіння особи до постановлення ухвали слідчого судді лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Судовий контроль після проведення обшуку (ч. 3 ст. 233 КПК) дещо відрізняється від судового контролю до його проведення. Зокрема, суддя розглядає відповідне клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст. 235 КПК ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених цим Кодексом, а також містити відомості про: строк дії ухвали; прокурора, слідчого, який подав клопотання про обшук; положення закону, на підставі якого постановлюється ухвала; житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, які мають бути піддані обшуку; особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Якщо ухвала про проведення обшуку постановлюється після проведення обшуку/огляду, то в ній повинно бути зазначено про виявлені та вилучені за результатом обшуку речі і документи, а також така ухвала не повинна мати строку її виконання, оскільки обшук/ огляд вже фактично проведений.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі № 448/368/17.

Разом з тим з матеріалів кримінального провадження видно, що після проведення слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку лише 20.11.2018 року.

У цьому клопотанні, як видно, слідчий просив надати дозвіл на обшук приміщення гаражу № НОМЕР_2 , в якому було виявлено предмет зовні схожий на пістолет, який є гладкоствольною вогнепальною зброєю- самозарядний пістолет STALKER 2914- НОМЕР_9 , тобто зовсім інший пістолет, ніж вказаний у протоколі обшуку.

Ухвалою слідчого судді від 20.11.2018 року поновлено строк на звернення із клопотанням та надано слідчому ОСОБА_14 дозвіл на обшук приміщення гаражу № НОМЕР_2 , де 18.10.2018 року було виявлено і вилучено предмет схожий на пістолет STALKER 2914- UK, виробництва Туреччини із стволом, переробленим саморобним способом.

При цьому ухвала слідчого судді взагалі не містить обґрунтування чи дійсно були наявні підстави для проникнення до іншого володіння особи без ухвали слідчого судді і слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку для відшукання зовсім іншого пістолету, ніж вказаний у протоколі обшуку, що свідчить про те, що вказана ухвала слідчого судді постановлена не у порядку судового контролю, передбаченого ч. 3 ст. 233 КПК.

Посилання апелянта на те, що в ухвалі слідчого судді у назві пістолету міститься помилка не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки як видно, таку ж назву пістолету, який було виявлено, вказав і слідчий у своєму клопотанні. Будь- яких рішень щодо цієї ухвали у порядку ст. 379 КПК, як видно не приймалося.

Наявність згоди власника чи користувача цього гаражного приміщення на проникнення до нього без ухвали слідчого судді, матеріали провадження не доводять.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що предмет, зовні схожий на пістолет, у зберіганні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вилучено під час проведення слідчої дії, яка вимагає дозволу слідчого судді, а тому протокол обшуку судом обґрунтовано визнано недопустимим доказом відповідно до вимог ч. 2 ст. 87 КПК.

Доводи апеляційної скарги такі висновки суду не спростовують.

Висновок експертизи від 08.11.2018 року,з якого видно, що наданий на дослідження предмет є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю 9 мм самозарядним пістолетом «Eskort 2008 Magnum» № НОМЕР_1 , виготовленим заводським способом, суд визнав недопустимим за принципом « плодів отруйного дерева», оскільки предмет дослідження експерта був вилучений в ході обшуку, проведеного з істотним порушенням вимог КПК України.

Показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , суд визнав недостатніми для доведення винуватості, оскільки ці свідки фактично нічого не повідомили про обставини інкримінованого злочину.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , як видно відмовилися від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції.

Про повторний допит цих свідків під час апеляційного розгляду клопотань не надходило.

Показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які під час апеляційного розгляду підтвердили свою участь в якості понятих при проведенні обшуку, також не можуть бути покладені в основу винуватості ОСОБА_7 ,. оскільки їх свідчення не впливають на висновки про недопустимість протоколу обшуку від 18.10.2018 року.

За приписами ст. 234 КПК обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення правопорушення, відшукування знаряддя кримінального правопорушення, або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення.

Отже метою проведення обшуку не є отримання свідчень чи показань особи, в якої проведено обшук.

Тому зафіксовані на відеозаписі обшуку пояснення ОСОБА_7 щодо знайденого предмету не можуть бути взяті до уваги як доказ на доведення його винуватості, з урахуванням вимог ст. 234, 95 КПК.

Інших доказів на доведення винуватості ОСОБА_7 , як видно, стороною обвинувачення не надано.

В силу вимог ч.1 п.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про те, що вина ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1ст. 263 КК не доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, а відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Посилання апелянта на те, що суд допустив неповноту судового розгляду, безпідставно відмовивши у витребуванні судової справи з розгляду клопотання слідчого від 20.11.2018 року про надання дозволу на обшук приміщення № 554, колегія суддів відхиляє, оскільки суд здійснює судовий розгляд на основі змагальності, не зобов`язаний збирати докази замість сторони обвинувачення і перешкод прокурору у наданні до суду копії поданого слідчим клопотання та додатків до нього, апелянтом не доведено.

Під час апеляційного розгляду прокурором було надано копії документів, які були предметом розгляду слідчого судді і за результатами яких було постановлено ухвалу від 20.11.2018 року, ці документи досліджені апеляційним судом і на правильність висновків суду, надані прокурором додаткові процесуальні документи, не впливають.

Посилання апелянта на те, що суд безпідставно не задовольнив клопотання про допит працівників поліції, які приймали участь під час обшуку та зазначені у протоколі обшуку, колегія суддів визнає необґрунтованими. Прокурор не навів жодного обґрунтування яким чином допит вказаних осіб може вплинути на висновки суду про недопустимість протоколу обшуку із зазначених у вироку підстав.

Істотних порушень вимог КПК України, які б стали безумовною підставою для скасування вироку, чи його зміни, колегією суддів не встановлено.

Суд у вироку навів оцінку доказам, мотиви з яких він не приймає до уваги ті чи інші докази і належним чином мотивував свої висновки.

Доводи апеляційної скарги прокурора такі висновки суду не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 задоволені бути не можуть.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01 березня 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду.

Судді:(три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4