печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2021 Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000034 від 26.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 , уродженця м. Бровари Київської обл., українець, громадянин України, одружений, з середньою спеціальною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, залишив місце служби, вчинене в умовах особливо періоду, крім воєнного стану, за наступних обставин.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань 15.04.2016 ОСОБА_3 призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 . Того ж дня останнім укладено контракт про проходження військової служби.

18.07.2016 наказом Командувача високо мобільних десантних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № НОМЕР_1 -PC солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти.

21.07.2016 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №154 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти.

16.02.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №37 солдат ОСОБА_3 направлений для проходження військово-лікарської комісії до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військово-клінічний госпіталь» (далі - НВМКЦ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») (м. Київ), де проходив обстеження в клініці психіатрії (з палатами для наркологічних хворих).

06.03.2018 о 13 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 , у порушення вимог ст.ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від їх виконання в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без дозволу відповідних службових осіб (командирів) та поважних причин, самовільно залишив НВМКЦ «ГВКГ», що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, за адресою проживання своїх батьків, а саме: АДРЕСА_3 до 11.03.2019.

За час відсутності у НВМКЦ «ГВКГ» та військовій частині солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами клініки психіатрії, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене нез`явлення на службу та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 , вчинив самовільне залишення місця служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище, пояснив, що в 2016 році був призваний до лав ЗСУ. Взимку потрапив до НВМКЦ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 18. Лікування проходив близько місяця. В березні зателефонувала мама та повідомила, що помер його дід. Він звернувся до головного лікаря з метою надання відпустки, проте йому відмовили. 06.03.2018 він покинув території госпіталю та поїхав да місцем проживання батьків.

Усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, 11.03.2019 добровільно прибув до військової прокуратури Київського гарнізону і заявив про себе.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставин справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України як залишення місця служби, вчинене в умовах особливо періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби).

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, раніше судимий Дніпровським районним судом м. Києва 15.10.2019 за ч.3 ст.185 КК України, має середню освіту, розлучений, на його вихованні знаходиться неповнолітня дитина, за місцем постійного проживання та несення військової служби характеризується негативно.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом під час розгляду справи не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України є з`явлення зі зізнанням, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

З урахуванням досліджених обставин у сукупності суд дійшов переконання про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, тому засуджує його до позбавлення волі. На думку суду, призначене ОСОБА_3 покарання відповідає вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення винної особи, запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Злочин, описаний у цьому вироці вчинений до вчинення злочину, за який ОСОБА_3 засуджено вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Вказане зумовлює призначення йому покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Судові витрати, цивільний позов та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. 371, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 376 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2019, покаранням за вказаним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1