Справа № 461/1228/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Берегове, Закарпатської область, без місця реєстрації, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, вироком Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2021 року за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді вісімдесяти годин громадських робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 03.02.2021 року близько 13 години 30 хвилин, перебуваючи на АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних нею дій, передбачаючи шкідливі наслідки і бажаючи настання таких наслідків, повторно, таємно викрала із рюкзака у ОСОБА_6 , гаманець сірого кольору марки «Forever Baellerry», вартістю 200 грн., в якому знаходились: грошові кошти в сумі 305 грн. 10 коп., 20 доларів США (станом на 04.02.2021 становить 558, 62 грн.), та інші особисті речі, що матеріальної цінності не становлять, чим заподіяла потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1 063 грн. 72 коп.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю. Дала покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Вказала, що у обвинувальному акті вірно відображено те, що вона, перебуваючи на АДРЕСА_2 таємно викрала майно потерпілої. Пояснила, що дії відбувались у період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Вказала, що мотиви і мета вчинення злочину, а також перелік майна яке вона викрала в обвинувальному акті відображені вірно. У вчиненому розкаюється. Просить суворо не карати.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, рівень суспільної небезпеки обвинуваченої, наслідки суспільно-небезпечного діяння останньої, особу обвинуваченої, її спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення нею нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого нею злочину, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченої до скоєного, факт щирого каяття, який знайшов своє відображення в процесі судового розгляду. Також суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд визнає щире каяття.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту в межах санкції статті, за якою кваліфіковано дії обвинуваченої.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, що відповідає положенням статті 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

На переконання суду, таке покарання для засудженої відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Крім цього, встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді вісімдесяти годин громадських робіт.

Таким чином, на підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, слід призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків та до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання у виді сорока годин громадських робіт за вироком Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2021 року.

Запобіжний захід обвинуваченій у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченій рахувати з моменту взяття під варту 05 лютого 2021 року.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді трьох місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, ОСОБА_4 до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання у виді сорока годин громадських робіт за вироком Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2021 року, з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають: один день арешту та вісім годин громадських робіт.

Остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді трьох місяців п`яти днів арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту 05 лютого 2021 року.

Речовий доказ: сумку - повернути потерпілій.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1