Справа № 444/1009/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/90/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року у м.Львові
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 15 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 15 грудня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_7 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 06.03.2020 року покарання призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
Цим же вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Також ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 06.03.2020 року і за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначено остаточне покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 22.06.2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, залишено попередньо обраний тримання під вартою.
Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави кошти в розмірі: 1634 грн. 50 коп. за проведення товарознавчої експертизи на підставі висновку експерта №16/1/496 від 12.06.2020 року; 980 грн. 70 коп. за проведення товарознавчої експертизи на підставі висновку експерта №16/542 від 10.06.2020 року; 653 грн. 80 коп. за проведення дактилоскопічної експертизи на підставі висновку експерта №16/426 від 08.05.2020 року.
Вирішено питання про речові докази.
За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , в кінці лютого 2020 року (точної дати під час досудового розслідування встановлено не було) маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, шляхом доступу, з метою протиправного збагачення, знаходячись на території дачної земельної ділянки, що у АДРЕСА_2 , таємно викрав металеву бочку об`ємом 200 літрів, металеву арматуру та листи металу, загальною масою 90 кілограм, які належать ОСОБА_10 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 324 гривні 00 копійок.
Крім цього, на початку березня 2020 року, точної дати під час досудового розслідування встановлено не було, (однак як ствердив ОСОБА_7 до 06.03.2020 року, тобто до постановлення вироку Жовківським районним судом Львівської області 06.03.2020 року), ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, з метою протиправного збагачення, знаходячись на території дачної ділянки, що у АДРЕСА_2 , таємно викрав металеву бочку об`ємом 200 літрів, дві металеві труби довжиною по 2,5 м. діаметром 5 см. та металеві пластини загальною масою 110 кілограм, які належить ОСОБА_10 , після чого залишив місце злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 396 гривень 00 копійок.
Крім цього, в ніч на 14 квітня 2020 року (точний час під час досудового розслідування встановлено не було) ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, шляхом доступу, з метою протиправного збагачення, знаходячись на території дачної ділянки, що у АДРЕСА_2 , таємно викрав металевий каркас від столу та листи металу загальною масою 100 кілограм, які належить ОСОБА_10 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 360 гривень 00 копійок.
Так, 25 квітня 2020 року близько 00 годин 05 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись по вулиці Яблуневій в м. Дубляни Жовківського району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу зайшов в господарство № 31 за вказаною адресою, звідки умисно, таємно, повторно викрав належні потерпілому ОСОБА_10 металеву бочку, металеву трубу, фрагменти металевої сітки та інший дрібний металобрухт загальною вагою 94,8 кілограм вартістю загальною вартістю 341 гривня 28 копійок, яким, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану вище суму.
Крім цього, 30.04.2020 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, з метою протиправного збагачення, знаходячись на території недобудованого будинку, що у АДРЕСА_3 , таємно викрав 10 відрізків арматури, довжиною 12 м. кожна, діаметром 8 мм., яка належить ОСОБА_11 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 651 гривня 60 копійок.
Крім цього, 05.05.2020 року о 04 годині 54 хвилини, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, з метою протиправного збагачення, знаходячись в під`їзді багатоквартирного будинку у АДРЕСА_3 , повторно, таємно викрав велосипед марки «Crown» із закріпленим на ньому дитячим велосипедним кріслом моделі «», які належать ОСОБА_12 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 3405 гривень 00 копійок.
Окрім того, 09.05.2020 року о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, з метою протиправного збагачення, знаходячись у АДРЕСА_3 , повторно, викрав два бокові дзеркала заднього виду із автомобіля марки «CITROEN 4 PIKASSO», який належать ОСОБА_13 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 919 гривень 55 копійок.
Окрім цього, 23.05.2020 року о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, з метою протиправного збагачення, знаходячись на території дворового господарства у АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрав підлітковий гірський велосипед фіолетово-рожевого кольору, який належить ОСОБА_14 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 3500 гривень 00 копійок.
Окрім цього, 23.05.2020 року приблизно о 04 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, знаходячись в під`їзді багатоквартирного будинку у АДРЕСА_2 , проник у закрите підсобне приміщення, яке розташоване між третім та четвертім поверхом даного будинку, звідки, повторно, таємно викрав велосипед гірський велосипед марки «KANDS JUMP R», який лежить ОСОБА_15 , після чого залишив місце вчинення злочину, а краденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 4200 гривень 00 копійок.
Окрім цього, 27.05.2020 року о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, знаходячись на вулиці біля під`їзду багатоквартирного будинку у АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав гірський велосипед марки «Formula-26», належний ОСОБА_16 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень 00 копійок.
Окрім цього, 28.05.2020 року о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, з метою протиправного збагачення, знаходячись між четвертим та п`ятим поверхом під`їзду багатоквартирного будинку у АДРЕСА_4 , повторно, таємно викрав гірський підлітковий велосипед марки «Hanter 3000», який належить ОСОБА_17 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій - ОСОБА_17 матеріальну шкоду на суму 3000 гривень 00 копійок.
Окрім цього, 03.06.2020 року о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, з метою протиправного збагачення, знаходячись на польовій місцевості на території Малехівської сільської ради, Жовківського району Львівської області, повторно, таємно викрав велосипед марки «Україна», голубого кольору, який належить ОСОБА_9 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 700 гривень 00 копійок.
Крім цього, 04.06.2020 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, знаходячись на території дворового господарства у АДРЕСА_3 , таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав гірський велосипед належний ОСОБА_18 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень 00 копійок. В подальшому, 05.06.2020 року ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, повернувся до будинку АДРЕСА_3 , де умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав підлітковий гірський велосипед належний ОСОБА_18 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на суму 2000 гривень 00 копійок.
Окрім цього, 10.06.2020 року о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, з метою протиправного збагачення, знаходячись в під`їзді багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , повторно, таємно викрав гірський велосипед марки «Intenzo», який належить ОСОБА_19 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на суму 3500 грн. 00 копійок.
Окрім цього, 11.06.2020 року о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, з метою протиправного збагачення, знаходячись в під`їзді багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , повторно, таємно викрав гірський велосипед марки «Prime», який належить ОСОБА_20 , після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_20 матеріальну шкоду на суму 1700 грн. копійок.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у приміщення, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.185 КК України.
На даний вирок суду, заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання. Виключити з резолютивної частини оскаржуваного вироку посилання на призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, а також покликання на застосування ч. 4 ст. 70 КК України та призначення на підставі цієї статті покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Виключити із вироку обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України вважати ОСОБА_7 засудженим за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України вважати ОСОБА_7 засудженим за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 06.03.2020р., до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. У решті вирок суду просить залишити без змін.

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуваний вирок неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, не дотримався роз`яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначивши ОСОБА_7 двічі покарання за окремими епізодами (за ч. 2 ст. 185 КК України), які не мали самостійної кваліфікації, відтак і самостійної санкції, тобто застосував закон, який не підлягав застосуванню. Оскільки, два епізоди за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_7 вчинив до ухвалення попереднього вироку, а решта епізодів за ч. 2 ст. 185 КК України обвинувачений вчинив вже після ухвалення попереднього вироку, то суд першої інстанції повинен був визначити ОСОБА_7 покарання окремо за ч. 2 ст. 185 КК України і за ч. 3 ст. 185 КК України, та за сукупністю вказаних злочинів на підставі ст. 70 КК України і остаточно визначити йому покарання за сукупністю вироків з урахуванням положень ст. 71 КК України.

Крім цього, в апеляційній скарзі прокурор, покликаючись на положення ч. 4 ст. 67 КК України та роз`яснення п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.06.2010р. «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відніс до обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 рецидив злочину, з тих підстав, що дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України за ознакою повторності.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Потерпілий підтримав апеляційну скаргу прокурора.

Обвинувачений не заперечив апеляційні прокурора вимоги та просив зменшити йому покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку не оспорюється.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України є вірною і в апеляційному порядку не оспорюється.

Щодо апеляційних доводів прокурора про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Як передбачено ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Згідно ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення , суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 , до ухвалення оскаржуваного вироку, був засуджений вироком Жовківського районного суду Львівської області від 06.03.2020р. за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 засуджено за вчинення, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, два епізоди по якому обвинувачений вчинив в кінці лютого 2020р. та на початку березня 2020р., тобто до вироку Жовківського районного суду Львівської області від 06.03.2020р. Решта епізодів злочинної діяльності за ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_7 вчинив після ухвалення щодо нього попереднього вироку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Враховуючи те, що кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена однією частиною статті КК України, відокремлення епізодів, що не мають самостійної кваліфікації, по датах вчинення на ті, які були вчинені до ухвалення попереднього вироку та після нього не ґрунтується на вимогах закону.

Ураховуючи наведене, апеляційні доводи прокурора про необґрунтоване призначення ОСОБА_7 двічі покарання за ч.2 ст.185 КК України, а отже і безпідставне застосування положень ч.4 ст.70 КК України, є обґрунтовані.

Крім цього, колегія суддів визнає обґрунтованими апеляційні доводи прокурора про безпідставне врахування судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання такої обставини, що обтяжує покарання, як рецидив злочину.

Так, відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Згідно роз`яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.06.2010р. «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву злочинів у ст.67 КК України відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися статтями 32 та 34 КК України. Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Враховуючи наведене, те, що дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України за ознакою повторності, з оскаржуваного вироку суду слід виключити покликання на наявність такої обставини, що обтяжує покарання, як рецидив злочину.

Згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи обґрунтованість поданої прокурором апеляційної скарги, таку слід задоволити та змінити оскаржуваний вирок суду щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 15 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 у частині призначеного покарання змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі та покликання на застосування ч.4 ст.70 КК України із призначенням ОСОБА_7 на підставі цієї статті покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_7 засудженим: - за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; - за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України вважати ОСОБА_7 засудженим за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) років 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 ст.71 КК України вважати ОСОБА_7 засудженим за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 06.03.2020р., до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Виключити із вироку покликання на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , рецидив злочину.

У решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції на протязі трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: