В И Р О К
іменем України

31 березня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:
судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора - ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000760 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шульське Первомайського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11.09.2020 об 11 год 30 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Харківській в с. Таранівка Чугуївського району Харківської області в напрямку від с. Безпалівка Чугуївського району Харківської області до с. Першотравневе Чугуївського району Харківської області зі швидкістю близько 45 км/год.

Проїжджа частина горизонтальна ділянка, сухий асфальтобетон, шириною 6,5 м, призначена для двох напрямків руху. Праворуч та ліворуч по ходу руху автомобіля ВАЗ-2108, до проїжджої частини примикає ґрунтове узбіччя.

В цей час попереду, у попутному йому напрямку, по вул. Харківській в с. Таранівка Чугуївського району Харківської області зі сторони с. Безпалівка Чугуївського району Харківської області у напрямку с. Першотравневе Чугуївського району Харківської області по правій стороні проїжджої частини рухався на велосипеді "Україна" ОСОБА_5 , швидкість руху якого складала меншу за швидкість автомобіля ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час наближення зазначеного автомобіля до велосипеду, поблизу будинку 39 по вул. Харківській в с. Таранівка Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_4 виявив велосипедиста ОСОБА_5 , але не зменшив швидкість руху свого автомобіля, та не вжив заходів для безпечного об`їзду перешкоди, продовжив свій рух, скоївши наїзд на велосипед "Україна" під керуванням ОСОБА_5 .

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедисту ОСОБА_5 були спричинені: множинні садна в області лівої верхньої кінцівки, закритий перелом лівої лопатки, без зміщення уламків, які згідно висновку експертизи 12-14/218-Зм/20 від 26.12.2020 належать: множинні садна в області лівої верхньої кінцівки відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.), закритий перелом лівої лопатки, без зміщення уламків, відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження за тривалістю розладу здоров`я, характерні для цього виду травми та її тяжкості (згідно п.2.2.1 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995

У цій дорожній обстановці водій ОСОБА_4 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: "У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди".

Порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 , згідно висновку експертизи СЕ-19/121 -20/22336-ІТ від 28.12.2020, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП і її наслідками.

Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обґрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.
Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним при вищевикладених обставинах. Цивільний позов визнав у повному обсязі.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Щодо відсутності в поведінці ОСОБА_4 такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття, слід зазначити таке.
Щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.
Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові ВПВС № 629/847/15 від 27.11.2019.
Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував чи намагався відшкодувати збитки потерпілому та, враховуючи відсутність докорів сумління і готовності нести кримінальну відповідальність, що виразилося у зверненні до суду із проханням звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком свідчить про нещирість каяття обвинуваченого.
Відтак, під час призначення ОСОБА_4 покарання щире каяття, у розумінні пункту першого частини першої статті 66 КК України, врахуванню не підлягає.
Керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, хоча і становить порушення вимог підп. «а» п. 2.9 ПДР, однак само по собі не може виступати прямою безпосередньою причиною настання ДТП та її наслідків у вигляді заподіяння потерпілому (потерпілим) тілесних ушкоджень або смерті. Стан сп`яніння не охоплюється об`єктивною стороною (не є кваліфікуючою ознакою) злочину, передбаченого ст. 286 КК, і при призначенні покарання особі може враховуватись як обставина, що обтяжує покарання згідно з п.13 ч. 2 ст. 67 КК.

Відповідний висновок викладено у постанові ВПВС від 21.08.2019 справа № 682/956/17, провадження № 13-31кс19.

Таким чином, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані наркотичного сп`яніння.
Суд, досліджуючи дані про особу ОСОБА_4 , враховує, що він не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку, відсутність обставини, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме, вчинення злочину в стані наркотичного сп`яніння, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами.
На думку суду, покарання у виді обмеження волі на певний строк забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, не судимий, визанв цивільний позов та готовий нести цивільно-правові наслідки у спосіб відшкодування заявленої потерпілим матеріальної та моральної шкоди, заподіяної його протиправними діями, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, дійшов висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
У зв`язку з визнанням обвинуваченим ОСОБА_4 позовних вимог, цивільний позов підлягає задовленню, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України.
Судові витрати слід стягнути з обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік - виконувати самостійно.

Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 3958 (три тисячи дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн 11 коп та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Скасувати арешт тимчасово вилученого майна: автомобіля ВАЗ-2108, р.н. НОМЕР_1 , велосипеда «Україна» синього кольору, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 16.09.2020 у кримінальному провадженні № 0000760.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000760: автомобіль ВАЗ-2108, р.н. НОМЕР_1 , переданий на зберігання до ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, - повернути ОСОБА_4 .

Велосипед «Україна» синього кольору, переданий на зберігання до ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, - повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави в особі Харківського НДЕКЦ МВС судові витрати на проведення судової-автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-20/22336-ІТ від 28.12.2020 в розмірі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одну) грн. 40 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку вручити негайно обвинуваченому, прокурору, інши учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя: