31.03.21 Провадження № 1-і/932/5/21
Справа № 932/2611/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні

№ 0000641 обвинуваченому: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Дніпропетровська, громадянину України, який має середню освіту, не одруженому, не працевлаштованому, мешкаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,
який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська
ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження №0000641 відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 307 КК України.
30 березня 2021 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке відповідно до п. 20-5 Перехідних положень КПК України, у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді ОСОБА_6 , передано у провадження судді ОСОБА_1 .

Прокурором подане клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , у зв`язку із наявністю ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна, також враховуючи відсутність постійного офіційного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків вважає, що наявний ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення та впливу на свідків. Вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у клопотанні прокурора, оскільки обвинувачений більше одного року перебуває під вартою, прокурором ризики перелічені формально, а також враховуючи, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, матір похилого віку та дитину від першого шлюбу, відсутній ризик у обвинуваченого переховування від суду. Крім того, обвинувачений зацікавлений у розгляду справи, а тому ризик впливу на свідків також відсутній.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.
Вислухавши учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до розгляду кримінального провадження по суті на строк шістдесят днів, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувались судом при обранні зазначеного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду у суді кримінального провадження не відпали і продовжують існувати, з наступних підстав.
Згідно до ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, положення якої передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити чи приховати документи і речі, які мають доказове значення у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення і при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; данні щодо особистості міцність соціальних зв`язків в місті його постійного проживання, наявність родини та утриманців, стан здоров`я, вік, наявність постійного місця роботи, репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші відомості.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна, на момент вчинення злочину офіційно не працював та не мав постійного джерела доходу, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання,
ОСОБА_5 може без перешкод залишити місце мешкання та переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності та перешкоджати здійсненню кримінального провадження, може вчинити нове кримінальне правопорушення.
Твердження захисту, що не існує ризику того, що обвинувачений буде переховуватися від суду та впливати на свідків, оскільки він має міцні соціальні зв`язки матір, дитину від першого шлюбу, суд не може розцінювати як підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який, так як вищезазначені доводи з урахуванням стадії процесу, тяжкості та обставин кримінального правопорушення, суворості покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його у вчиненні інкримінованого йому злочину винним, особистості обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків та бездоганної у суспільстві репутації не свідчать про наявність у обвинуваченого перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду та не перешкоджати здійсненню кримінального провадження.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд, приймає до уваги, що хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Також, суд враховує характер кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_5 , а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачуються, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальні поведінку обвинуваченого.
Також суд не вважає підставою зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший більш м`який посилання сторони захисту на те, що обвинувачений тривалий час утримується в слідчому ізоляторі, так як тривалий розгляд справи пов`язаний з її складністю та процесуальною поведінкою учасників процесу. Суд вважає, що запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише характеру та тяжкості злочину, який інкримінується обвинуваченому, а і особистості обвинуваченого та обставинам кримінального правопорушення.

Таким чином, стороною захисту не надано, інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою.
З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, коли судом продовжується дослідження доказів та допит свідків, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід не вбачається.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194, 331, 370, 372 КПК України, п.20-5 Перехідних положень КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м.Дніпра Дніпропетровської області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 травня 2021 року, включно.
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1