ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1729/21 Справа № 205/8557/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 ,на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року було продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 червня 2021 року.
Ухвала обгрунтована тим, що на даний час залишаються актуальними та реальними ризики, що передбачені ст.177 КПК України. Так, зокрема, потенційний ризик можливості продовжити вчиняти злочини, про що вказує наявність іншого кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні ряду тяжких злочинів у провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, а також вчинення інкримінованих злочинів в період умовного покарання за попередньою судимістю.
Крім того, судом першої інстанції прийнято до уваги реальність ризику незаконного впливу на свідків обвинувачення, так як інформація про них наявна в матеріалах кримінального провадження і відома обвинуваченому.
Суд першої інстанції зробив висновок, що оскільки свідки на даний час не допитані в судовому засіданні, ОСОБА_7 , в разі зміни йому запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою, зможе здійснити на них незаконний вплив з метою зміни ними своїх показань.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що немає доказів того, що ОСОБА_7 має намір переховуватись.
Захисниця зазначила, що за час досудового слідства обвинувачений не вчинив жодних спроб впливу на свідків, крім того захисниця вважає, що запобігти спробам впливу на свідків можна шляхом покладення на обвинуваченого обов`язку, передбаченого п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Захисниця наголошує, що обвинувачений має постійне місце проживання, працював офіційно та має сталі соціальні зв`язки, до затримання знаходився на лікуванні у неврологічному відділенні, а також проходив медичне обстеження, проте не встиг пройти курс лікування. Захисниця звертає увагу суду на те, що під час тримання ОСОБА_7 під вартою його стан здоров`я погіршився.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Жоден із вищезазначених учасників судового провадження не заявив клопотання про проведення судового засідання за участю сторін, тому апеляційна скарга розглянута без участі сторін.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке є тяжким злочином, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_7 .
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 , він може вдатись до спроб переховуватись від суду, і без перешкод залишити будь-яке місце проживання, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_7 , може продовжити вчинення кримінальних правопорушень або вчинити інше правопорушення, оскільки відповідно до відомостей, викладених у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу, обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності, тобто, має схильність до вчинення злочинів, а тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська наявне інше кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні ряду тяжких злочинів, що підтверджує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що обвинувачений працював офіційно та має сталі соціальні зв`язки, оскільки ці обставини не зменшують ризиків, передбачених п.п 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.
Крім того, колегія суддів не приймає доводи захисника щодо того, що обвинувачений ОСОБА_7 потребує лікування, а також щодо того, що за час перебування в умовах ізоляції у нього погіршилось здоров`я, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості щодо протипоказань для перебування обвинуваченого в умовах ізоляції.
Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 ,на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4