Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/386/21 Головуючий у суді І-ї інстанції
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку письмового провадження матеріали продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у об`єднаному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.03.2021, якою стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неоднарозово судимого,
продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07.05.2021 включно та визначено заставу в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 56 750,00 грн.
ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України.У судовому засіданні районного суду прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, мотивуючи тим, що будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.03.2021 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів та визначено заставу в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 56 750,00 грн.
Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, знову обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, зокрема тяжких, скоєних у період іспитового строку, а тому зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді. Стороною захисту не надані докази неможливості тримання обвинуваченого під вартою та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 .

Мотивує свої доводи тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні та прокурором взагалі не доведені.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Прокурор, обвинувачений та його захисник, клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №398/2979/17, у провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено колегією суддів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах кримінального провадження №398/2979/17, в судовому засіданні судом першої інстанції, в порядку ст. 331 КПК України, розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , з обґрунтуванням доцільності обрання даного запобіжного заходу.
Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, суд першої інстанції у своїй ухвалі дійшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, знову обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, зокрема тяжких, скоєних у період іспитового строку.
Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, впливаючи на свідків, потерпілих, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Також, колегією суддів не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відпала необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини на переконання колегії суддів є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу у триманні під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи. Зміна запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.
Крім того, на переконання колегії суддів матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Тому, апеляційні доводи обвинуваченого про необґрунтованість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, колегія суддів вважає безпідставними.
Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_5 безробітний, немає сталого джерела доходу, що, беручи до уваги неодноразові судимості за вчинення злочинів проти власності, свідчить на користь того, що обвинувачений не бажає стати на шлях виправлення, соціалізуватись у суспільстві, схильний до асоціальної поведінки, особистого збагачення за рахунок чужого майна, що підвищує суспільну небезпеку обвинуваченого.
Крім того, причиною вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення є відсутність коштів та бажання одержати чуже майно.
Враховуючи вищенаведене, районний суд при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання обвинуваченого на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення вимог Кримінального процесуального Закону при її винесенні, на переконання колегії суддів, є безпідставними.
Отже, колегія суддів вважає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого не може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Крім того, відповідно до вимог ч. 4 і 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, місцевий суд, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно залишити без задоволення, а ухвалуОлександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.03.2021 залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 405, 406, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.03.2021, якою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07.05.2021 включно та визначено заставу в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 56 750,00 грн залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .
З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_1