УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007928 від 19.09.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162; ч.4 ст. 190; ст. 356 КК України

В С Т А Н О В И В :

30.07.2021 в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007928 від 19.09.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162; ч.4 ст. 190; ст. 356 КК України, а саме на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 , із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Клопотання мотивовано тим, що Київською міською прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво поматеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007928 від 19.09.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст. 190, ст. 356 КК України, досудове розслідування якого здійснюється слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Мегаінвест Сервіс» разом з іншими невстановленими особами шляхом обману заволоділи нерухомим майном ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

28.11.2007 між Ісламом Тарікулом та АКБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір №0 на суму 125000,00 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_2 .

У цей же день 28.11.2007 з метою забезпечення зобов`язень за кредитним договором квартира була передана в іпотеку АКІБ « УкрСиббанк» за договором іпотеки №71190.

19.12.2012 між ОСОБА_14 , та ПУАТ «Дельта Банк» був укладений договір про відступлення прав вимоги відповідного якого до банку перейшли права вимоги по кредитному договору, а також укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №0 яким продовжено строк договору ще на 6 років до 2033 року.

04.02.2020 ПУАТ «ДельтаБанк» уклало договір із ТОВ «Мегаінвестсервірс» за яким право вимоги перейшло до ТОВ «Мегаінвестсервіс».

14.02.2020 директор ТОВ «Мегаінвестсервіс» ОСОБА_15 , відчужив вказану квартиру ОСОБА_16 , водночас повідомлення про укладення вказаного договору іпотекодавцю не надсилався.

В подальшому 09.06.2020 через ДП «Сетам» приватний виконавець ОСОБА_17 виставив вказану квартиру на електронні торги де вона була придбана ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 38 ЗУ Про «Іпотеку» Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Разом з тим, допитаний як потерпілий чоловік ОСОБА_18 , ОСОБА_11 зазначив що він особиста ні його дружна не отримували жодної вимоги про порушення зобов`язання за кредитним договором та звернення на стягнення на предмет іпотеки, також не надходило повідомлення про наміри нового іпотеко держателя укласти відповідний договір.

Враховуючи викладене а також те що в ході досудового розслідування встановлено, неправомірне відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб квартири АДРЕСА_2 є предметом вчинення кримінального правопорушення невстановленими особами тому незастосування арешту на вказане приміщення перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що приміщення можуть бути повторно відчужені.

У зв`язку з цим, у органів досудового розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії.

14.07.2021 житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ст. 98 КПК України визнано речовим доказом.

Арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігти спробам злочинним посяганням на вказаний об`єкт шляхом його відчуження третім особам.

У судове засідання прокурор не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності та просив задовольнити клопотання з мотивів у ньому наведених.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Статтею 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з витягу з кримінального провадження №0007928 від 19.09.2019, внесено відомості за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162; ч.4 ст. 190; ст. 356 КК України з метою заволодіння нерухомим майном, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4 .
Постановою слідчого ГУНП к м. Києві від 14.07.2021 року у відповідності до ст. 98 КПК України вказане нерухоме майно обґрунтовано визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0007928 від 19.09.2019.

Враховуючи відомості, які внесені до ЄРДР, а також фактичні обставини встановлені в ході досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку про те, що наявні підстави для арешту майна з метою забезпечення збереження речового доказу та запобігти спробам злочинним посяганням на вказаний об`єкт шляхом його відчуження третім особам.

З огляду на наведене дане клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007928 від 19.09.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162; ч.4 ст. 190; ст. 356 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4 із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_1