24.03.2021 Єдиний унікальний № 371/811/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Миронівка

ЄУН 371/811/20

Провадження № 1-кп/371/35/21

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000253, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 червня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Поповка Республіки Молдова, має повну загальну середню освіту, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, розлучений, раніше не судимий,

за ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

За встановленими обставинами кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , будучи особою, яка неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, відповідальність за яке встановлена ст. 173-2 КУпАП, належних висновків не зробив та продовжує безпричинно, умисно та систематично вчиняти домашнє насильство по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , з якою він розірвав шлюб 20 грудня 2018 року та продовжує проживати в одному помешканні, яким є будинок під номером АДРЕСА_1 .

У період часу з 05 січня 2019 року по 29 травня 2020 року обвинувачений ОСОБА_4 вчинив насильницькі діяння, які полягали у словесних образах, залякуванні ОСОБА_5 , позбавленні її можливості зайти до приміщення житлового будинку, та викликали у потерпілої ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, психологічні страждання та погіршення якості життя.

Так, 5 січня 2019 року близько 10 години 28 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_5 умисні дії, які полягали у тому, що ОСОБА_4 не впускав її до будинку, в якому вона мешкає разом з ним. Вказаними діями він умисно застосував психологічне насильство, яке могло завдати шкоди психологічному здоров`ю останньої.

За вчинення вказаних дій ОСОБА_4 постановою судді Миронівського районного суду Київської області від 11 січня 2019 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч. 1 КУпАП.

7 травня 2019 року близько 21 години ОСОБА_4 за місцем свого проживання повторно вчинив насильство в сім`ї відносно ОСОБА_5 та був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАП постановою судді Миронівського районного суду Київської області від 10 травня 2019 року.

29 березня 2020 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_4 за місцем свого проживання в черговий раз вчинив насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_5 , обзивав її нецензурними словами та погрожував розправою.

Постановою судді Миронівського районного суду Київської області від 22 квітня 2020 року за вчинення вказаних дій ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч. 2 КУпАП.

Не зважаючи на факти притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 продовжив вчиняти умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань ОСОБА_5 , та 29 травня 2020 року близько 08 години висловлював в адресу колишньої дружини словесні образи, залякував її та вимагав негайно покинути межі місця спільного проживання, чим заподіяв їй психологічних страждань, побоювання за свою безпеку.

Вчинені діяння є тотожними та об`єднані спільним умислом.

Фактичні обставини злочину обвинувачений не заперечив, погоджується з кваліфікацією його дій за ст. 126-1 КК України, на підтвердження встановлених судом обставин винним себе у вчиненні вказаного злочину визнав та надав показання, з яких слідує, що він в період часу, вказаного в обвинувальному акті, дійсно вчиняв протиправні дії відносно колишньої дружини ОСОБА_5 .

Показав, що вони з дружиною розлучилися, проте продовжують проживати в одному будинку, мають неприязні відносини. Такі ж відносини у нього склалися з дитиною та внучкою. 5 січня 2019 року, 7 травня 2019 року та 29 березня 2020 року він вчиняв домашнє насильство, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень

Неодноразово хотів примиритися з колишньою дружиною, проте вона не бажає, тому сімейні сварки продовжуються і 29 травня 2020 року він дійсно висловлював в адресу колишньої дружини образи та залякував її, фізичного насилля не застосував.

У вчиненому щиро кається. Показав, що припинив вживати спиртні напої, бажає налагодити відносини з родиною.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечила встановлених досудовим розслідуванням обставин та показала, що вони зі ОСОБА_4 розлучені, проте продовжують проживати в будинку під номером АДРЕСА_1 . Колишній чоловік робить її проживання в будинку нестерпним, систематично вчиняє щодо неї психологічне насильство. Він постійно зчиняє сварки, в ході яких словесно ображає її та обзиває нецензурними словами, часто не впускає до будинку, в якому спільно проживають, або ж вигонить з будинку.

Не заперечив встановлених досудовим розслідуванням обставин прокурор.

Заслухавши вступну промову прокурора, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, з`ясувавши їх думку про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та здійснив судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд з`ясував правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.

Діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , мали місце, ці діяння полягають у вчиненні відносно колишньої дружини ОСОБА_5 , з якою обвинувачений перебував у сімейних відносинах та продовжує проживати в одному помешканні, домашнього насильства, тобто умисного систематичного психологічного насильства, що призвело до психологічних страждань потерпілої і погіршення якості її життя, та містить склад злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України. Обвинувачений є винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене.

Учасниками кримінального провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація його дій.

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст.ст. 36 - 43 КК України, виключають злочинність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачених ст.ст. 44 - 49 КК України.

Судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусового лікування, а також обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив злочин у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого.

Як особа, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, скарг на його поведінку не надходило, компрометуючі матеріли відсутні, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, раніше не судимий.

Такі фактичні дані підтверджуються наданими характеристикою з місця проживання, виданою Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області 2 червня 2020 року, довідками Комунального некомерційного підприємства Миронівської міської ради «Миронівська центральна районна лікарня» від 2 червня 2020 року, вимогою УІТ ГУ МВС України в Київській області від 2 червня 2020 року.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Відповідно до досудової доповіді Миронівського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області від 1 лютого 2021 року, органом пробації ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства оцінені як середні.

З огляду на інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушень, його спосіб життя, та середню ймовірність вчинення правопорушення повторно, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Органом пробації встановлено, що обвинувачений проживає в селі Карапиші Миронівського району Київської області у власному будинку з колишньою дружиною. Спільне проживання не влаштовує обидві сторони, оскільки між колишнім подружжям постійно виникають сварки, але змінити місце проживання жоден з подружжя не бажає. Обвинувачений з потерпілою мають спільну дорослу доньку, яка їх не відвідує через ситуацію, що склалася у родині. На проживання ОСОБА_4 заробляє неофіційною роботою, алкогольними напоями не зловживає, в колі спілкування осіб з антисоціальною поведінкою не має.

До факторів, які підвищують ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та рівень його небезпеки для суспільства, відноситься те, що обвинувачений та потерпіла продовжують проживати разом, обвинувачений не може контролювати свою поведінку та не розуміє шляхи вирішення конфлікту.

При призначенні покарання суд керується правилами ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом враховується, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, має позитивну характеристику.

На підставі ч. 1 ст. 66 КК України суд вважає можливим визнати щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину та активне сприяння у його розкритті обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах або близьких відносинах.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Оскільки у даному випадку вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував у сімейних відносинах, є ознакою злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України, цю обставину суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує.

Обставина вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував у сімейних відносинах, яка за змістом обвинувального акта вказана як обставина, що обтяжує покарання, не може бути врахована судом як така обставина при призначенні покарання.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому необхідно призначити у виді обмеження волі на строк один рік. Таке покарання суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Характер вчиненого обвинуваченим діяння, ті обставини, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та в сукупності утворюють підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та доцільність застосування щодо нього випробування відповідно до ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України, на обвинуваченого необхідно покласти обов`язки для контролю за його поведінкою в період іспитового строку.

Звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням можливе лише в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання, з покладанням на нього відповідних обовязків, в тому числі, повязаних з виконанням заходів, передбачених пробаційною програмою.

За змістом досудової доповіді, орган пробації вважає доцільним, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, покладення на нього обов`язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

Відповідно до п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Підстави для вирішення вказаних питань не виникли.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю у один рік, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1