Справа № 576/2616/20
Провадження № 1-кп/576/74/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2021 року м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
потерпілої - ОСОБА_6
представника потерпілої - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальне провадження № 0000230 від 27.11.2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів Сумської області, громадянина України, офіційно не одруженого, не працевлаштованого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 раніше не судимого
- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 27 листопада 2020 року о 12-10 год. прийшов до контролерської кімнати філії «Глухівський РЕМ» АТ «Сумиобленерго», що розташована за адресою м. Глухів, вул. Вознесенська, 58. Перебуваючи у вказаному приміщенні філії «Глухівський РЕМ», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, наніс останній один удар долонею правої руки в лобну ділянку голови. Внаслідок нанесеного удару потерпілій ОСОБА_6 спричинений фізичний біль та не спричинені тілесні ушкодження.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своєї провини не визнав. Пояснив, що його цивільна дружина ОСОБА_8 працює разом з потерпілою в Глухівському РЕМ. За деякий час до 27 листопада 2020 року з невідомої йому причини в родині значно погіршились відносини, ОСОБА_8 начебто про щось замовчувала. Лише під час обідньої перерви 27 листопада 2020 року прийшла додому та розповіла, що ОСОБА_6 постійно розказує про його зраду з іншою жінкою. Розказане ОСОБА_8 не відповідало дійсності та ставило під загрозу стосунки в родині, тому відразу ж поїхав до Глухівського РЕМ. Зайшов до кабінету ОСОБА_6 , підійшов до неї і запитав «як він гуляє». Перебуваючи в емоційному стані, замахнувся та доторкнувся до лоба ОСОБА_6 двома пальцями, намагаючись сказати «думай головою, що кажеш». Крім потерпілої в кабінеті були ще дві жінки. Проти задоволення цивільного позову заперечував з огляду на невинуватість.
Потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що працює в Глухівському РЕМ. Там же працює дружина обвинуваченого ОСОБА_8 27 листопада 2020 року зранку мала робочий конфлікт із ОСОБА_8 , після чого в обідній час прийшов ОСОБА_4 , підійшов до неї та наніс один штовхаючий удар рукою по лобу. Їй відразу стало зле, викликали швидку та поліцію, відвезли на прийомний покой, тепер має постійні головні болі. Крім неї в кабінеті були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які за іншим столом обідали та все бачили. Раніше бачила ОСОБА_4 у під`їзді одного з будинків, жінці нічого не казала, але люди говорили, що він від неї гуляє.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що 27 листопада 2020 року була в Глухівському РЕМ, обідала в кабінеті разом з ОСОБА_11 . Ще там була присутня ОСОБА_6 . Бачила як зайшов ОСОБА_4 , поводився начебто адекватно. Як бив потерпілу не бачила, бо сиділа спиною до них. Потім ОСОБА_12 закричала, що ОСОБА_4 вдарив, у неї почалася істерика. Суті їх розмови не чула, але шумно не було. ОСОБА_6 відразу ж стала казати, що подасть на ОСОБА_4 до суду.
Свідок ОСОБА_11 повідомила, що працює в Глухівському РЕМ. 27 листопада 2020 року в обід була в кабінеті разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . В цей час зайшов незнайомий чоловік (вказала на ОСОБА_4 ), у них з потерпілою почався конфлікт, суть якого свідок не слухала. ОСОБА_4 стояв до неї спиною, але було видно як він замахнувся, далі не бачила, бо огляд закривав собою обвинувачений, а потім знову бачила як його долоня торкнулась голови ОСОБА_6 , а саме лівої верхньої височної частини. Чи був це саме удар не знає, потерпіла від нього не впала, чи хитнулася її голова не пам`ятає. Після цього жінки почали кричати та вигнали його.
02.12.2020 року дізнавачем проведено слідчий експеримент за участі потерпілої ОСОБА_6 , під час якого остання, демонструючи механізм нанесення їй удару, підійшла до статиста, який сидить на стільці за столом з випрямленою спиною. Стоячи обличчям до статиста, нахилилась вниз та приклала долоню правої руки до тім`яної області голови статиста (а.с.82-86). Також 03.12.2020 року дізнавачем проведено слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_11 , під час якого свідок, демонструючи механізм нанесення удару ОСОБА_6 , підійшла до статиста, який сидить на стільці за столом з випрямленою спиною. Стала обличчям до статиста та приклала долоню правої руки до лобної ділянки голови статиста (а.с.87-91)
04.12.2020 року проведено слідчий експеримент із ОСОБА_4 , який демонструючи механізм нанесення удару ОСОБА_6 , підійшов до статиста, який сидить на стільці за столом з випрямленою спиною. Став навпроти статиста обличчям до нього та приклав пальці правої руки до лобної ділянки голови. Пояснив, що з легкою силою трьома пальцями доторкнувся до лоба потерпілої. Додав, що свідки не могли бачити цього, так як сиділи позаду та він закривав собою огляд (а.с.92,93).
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КК України кримінальна відповідальність настає за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
За змістом диспозиції цієї статті удар це одноразовий різкий вплив тупим предметом на тіло людини за допомогою певного предмета або частини тіла (руки, ноги), що завдає фізичного болю.
Завдання удару утворює склад кримінального проступку, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України за двох умов, а саме коли він: 1) завдав потерпілому фізичного болю, 2) не спричинив тілесних ушкоджень.
Суб`єктивна сторона цього кримінального проступку характеризується умисною виною.
Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
При цьому положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, в силу вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Отже, при вирішенні питання про вину обвинуваченої особи не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце, та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.
Разом з тим, у рішенні у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року Європейський суд вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Досліджені в ході судового розгляду докази критерію «поза розумним сумнівом» не відповідають.
Так, потерпіла стверджувала, що 27.11.2020 року обвинувачений ОСОБА_4 , замахнувшись, наніс їй удар долонею по лобу, чим спричинив фізичний біль.
В свою чергу обвинувачений не заперечував, що здійснив замах рукою в бік потерпілої, але заперечував факт застосування сили під час дотику до лоба потерпілої та відповідно спричинення фізичного болю. Під час слідчого експерименту 04.12.2020 (а.с.92,93) ОСОБА_4 вказував, що лише доторкнувся до лоба потерпілої. В судовому засіданні пояснив, що склав до купи пальці та можливо доторкнувся лоба ОСОБА_6 , супроводжуючи таким жестом фразу «думай головою».
Особи, які були присутні в кабінеті Глухівського РЕМ 27.11.2020 року під час події допитані в судовому засіданні.
Свідок ОСОБА_10 безпосереднім очевидцем нанесення удару не була.
Свідок ОСОБА_11 сиділа обличчям до обвинуваченого та потерпілої. Але подію бачила частково, огляд був обмежений тулубом обвинуваченого. В судовому засіданні свідок повідомила, що бачила як обвинувачений здійснив замах рукою, потім його тулуб закрив огляд, в подальшому бачила лише момент дотику долоні ОСОБА_4 до лівої верхньої височної частини голови ОСОБА_6 . На питання чи застосував обвинувачений при цьому силу ОСОБА_11 відповіла, що не знає. Від удару потерпіла не впала, а чи хитнулась її голова не пам`ятає.
Отже, з показів очевидців події не вбачається за можливе встановити факт застосування сили обвинуваченим під час прикладання долоні до лоба потерпілої та відповідно спричинення їй фізичного болю.
Також за участі свідка ОСОБА_13 03.12.2020 року проведено слідчий експеримент, під час якого свідок продемонструвала з якого боку ОСОБА_4 підійшов до потерпілої, його положення відносно ОСОБА_6 , процес нанесення та місце удару - ліва височна область голови (а.с. 87-91).
Однак, із пояснень ОСОБА_13 в судовому засіданні з`ясовано, що свідок особисто бачила лише замах руки обвинуваченого та її прикладання до лоба потерпілої. Тому до слідчого експерименту в цій частині суд відноситься критично.
Довідка Глухівської міської лікарні свідчить про те, що ОСОБА_6 за направленням відділу поліції зверталась за медичною допомогою з приводу забою м`яких тканин лобної ділянки, але не свідчить про нанесення їй удару ОСОБА_4 (а.с. 76).
Крім цього, заявляючи цивільний позов, потерпіла надала виписку із медичної карки, з якої вбачається, що 14.12.2020 року вона звернулась до сімейного лікаря зі скаргами на головний біль та тремор тіла, які виникли після удару по голові. За діагнозом ОСОБА_6 має наслідки ЧМТ 27.11.2020, забій голови.
Суд критично ставиться до зазначеної довідки, оскільки в ній відсутні відомості щодо обставин отримання потерпілою черепно мозкової травми 27.11.2020 року. Крім цього очевидно, що відомості про травмування отримані лікарем зі слів ОСОБА_6 .
Інших доказів, які стосуються безпосередньо нанесення обвинуваченим удару потерпілій суду не надано. При цьому слід зауважити, що пояснення потерпілої сторони не можуть бути єдиним та беззаперечним доказом винуватості особи та тягнути наслідки у вигляді кримінальної відповідальності.
Щодо порушення права на захист ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту суд зазначає, що 04.12.2020 року 15-00 год ОСОБА_4 було вручено підозру та роз`яснено усі права та обов`язки, у тому числі право на захист (а.с. 97-100). О 15-30 год. того ж дня розпочато проведення слідчого експерименту. ОСОБА_4 мав достатньо часу заявити про необхідність захисника.
Також суд не приймає до уваги твердження захисника про невстановлення дати звернення потерпілої до правоохоронних органів, оскільки воно спростовується протоколом прийняття заяви, рапортом чергового про її отримання та витягом з ЄРДР.
Як зазначено вище, у відповідності до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
На підставі оцінки й аналізу усіх представлених по справі доказів, суд доходить до єдиного висновку у цій справі, що сторона обвинувачення не довела винуватість ОСОБА_4 поза розумним сумнівом і усі сумніви щодо доведеності його вини повинні тлумачитися на його користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
За таких обставин обвинуваченого слід виправдати за недоведеністю того, що в діянні ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 не підтверджена в ході розгляду справи цивільний позов задоволенню не підлягає.
Речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виправдати за ч. 1 ст. 126 КК України в зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення.
Цивільний позов залишити без задоволення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1