ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/551/21 Справа № 195/184/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганця, громадянина України, раніше не судимого, з вищою освітою, директора і засновник ТОВ Надійна Оселя В, одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні № 0000001,
за участю:

секретаря ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжений щодо підозрюваного ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до закінчення строку досудового розслідування, тобто до 04.05.2021 без визначення розміру застави у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.
Слідчим суддею враховано, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати на даний час, а застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить належної поведінки підозрюваного. Досудове розслідування не завершено, триває стадія збирання доказів, не розсекреченими залишаються матеріальні носії, складені за результатами проведення НСРД, свідки судом не допитані, в ході досудового розслідування існує об`єктивна необхідність в ізоляції ОСОБА_5 від суспільства та проведення досудового розслідування без існування ймовірності впливу на його результати з боку підозрюваного.
В апеляціях:
- захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді змінити в частині визначення розміру застави та встановити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 34000 грн.
В обґрунтування посилається на те, що слідчим суддею при постановленні ухвали не було прийнято до уваги, що під час вирішення питання про обґрунтованість підозри при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було досліджено матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які спростовують наявність ознак складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_5 . Підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, не ґрунтується на жодних допустимих та перевірених доказах. Вказує, що ризики, на які посилається прокурор та прийняті слідчим суддею при постановленні ухвали, не існують, вказані формально.
Зазначає, що прокурором не вказано жодної об`єктивної обставини, яка перешкоджає завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Також слідчим суддею безпідставно не визначено розмір застави, що на думку захисту є достатнім стримувальним засобом щодо підозрюваного у належному виконанні ним своїх обов`язків.
- захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_5 , не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування свої вимог посилається на те, згідно з ч. 1 ст. 218 КПК України досудове слідство у кримінальному провадженні щодо підозрюваного повинні здійснювати слідчі органи відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, у зв`язку з чим докази, отримані під час досудового розслідування органами, які діяли поза межами повноважень, є недопустимими. Вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні, а обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, не виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою. Зазначає, що підозрюваному та його захиснику клопотання про продовження строку тримання під вартою було вручено без дотримання 10-ти денного строку до закінчення дії попередньої ухвали, що порушує право підозрюваного на захист, принцип рівності сторін перед законом і судом, принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Заслухавши підозрюваного та його захисників, які кожен окремо та разом підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, судом першої інстанції дотримані.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.
Слідчим суддею на підставі досліджених доказів аргументовано зроблений висновок про те, що заявлені ризики під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави доведені та продовжують існувати, а саме: наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового слідства, суду, впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші кримінальні правопорушення, аналогічні тим, у яких підозрюється, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Зважаючи на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке мало триваючий характер, детальний план та завершилось висловленням погрози вбивством, застосуванням насильства над потерпілими ОСОБА_10 і ОСОБА_11 слідчий суддя, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, дійшов вмотивованого висновку не визначати розмір застави у кримінальному провадженні № 0000001, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо необхідності визначення розміру застави є необґрунтованими.
Апеляційний суд зважає, що продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов і на даному етапі кримінального провадження.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Крім того, під час розгляду клопотання слідчим суддею в обґрунтування необхідності подовження строку тримання під вартою об`єктивно встановлено, що досудове розслідування відносно ОСОБА_5 не завершено, триває стадія збирання доказів, не розсекреченими залишаються матеріальні носії, складені за результатами проведення НСРД, свідки судом не допитані, в ході досудового розслідування існує об`єктивна необхідність в ізоляції підозрюваного від суспільства та проведення досудового розслідування без існування ймовірності впливу на його результати з його боку, що відповідає зазначеним вимогам закону і узгоджується з наведеними правовими позиціями Європейського Суду з прав людини.
Доводи в апеляції захисника про відсутність доказів обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочині, зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваного в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і в даному провадженні ці питання не розглядаються.
Ствердження захисника ОСОБА_7 в апеляції щодо необхідності зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 з тримання під вартою на більш м`який, з посиланням на наявність в нього міцних соціальних зв`язків, колегія суддів вважає такими, що були враховані слідчим суддею про ухваленні судового рішення, але в даному випадку ці обставини не є само по собі достатньо переконливими фактами, які б переважали визначенні ризики чи зменшили б їх існування на даному етапі кримінального провадження.
Що стосується доводів захисника про те, що досудове слідство у кримінальному провадженні щодо підозрюваного повинні здійснювати слідчі органи відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, то вони є хибними, оскільки згідно з ч. 6 ст. 218 КПК України слідчий, прокурор має право провадити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування, або своєю постановою доручити їх проведення такому органу досудового розслідування, який зобов`язаний її виконати.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, продовження строку тримання під вартою підозрюваного Чорнокура В.В. відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194, 199 КПК України, тому ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а апеляційні скарги захисників слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4