№ 1-кп/755/174/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000974 від 04.09.2020 року, № 0005245 від 02.10.2020 року, які об`єднані, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської області міста Кременчук, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, працюючого неофіційно різноробочим на будівництві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: востаннє 02 листопада 2020 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: востаннє 18 квітня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 03 вересня 2020 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, перебував за адресою: м. Київ, пр-т Ю. Гагаріна, 3, поруч із магазином «АТБ», де у останнього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, пов`язаного з проникненням до приміщення, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій, ОСОБА_4 підійшов до відчиненого вікна підсобного приміщення магазину «АТБ», на якому перебували грати та правою рукою проник через грати до підсобного приміщення магазину «АТБ», де таємно викрав портфель із речами, в якому перебували наступні речі: телефон марки «ХІАОМ1 REDMI note Т 8» синього кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , вартістю 4999 гривень 90 копійок, ID-паспорт на ім`я ОСОБА_10 , гаманець-клатч сірого кольору з лаковим покриттям (цінності не становить), в якому були грошові кошти в сумі близько 200 гривень та банківські картки «Приват Банк», також, косметичка з косметикою (цінності не становить), що належить потерпілій ОСОБА_10 . Завершивши свої злочинні дії, ОСОБА_4 , зберігаючи при собі викрадений портфель з вищевказаним майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядившись на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 5199 гривень 90 копійок.

Крім того, 22 вересня 2020 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за попередньою змовою, перебували за адресою: АДРЕСА_4 , у приміщенні магазину «АТБ», де в останніх виник злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме - двох пляшок коньяку. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майка, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підійшли до полиць з продажу елітного алкогольного напою та скориставшись тим, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій, сховали пляшку коньяку марки «Astafian» 0,5 л, 5 років витримки, 40%, артикуль 507208 та пляшку вірменського коньяку марки «Мане» 0, 5 л, 8 років витримки, 40%, артикуль 507281, до наплічного портфелю, який увесь час був при Груздєву СІ І. Завершивши свої злочинні дії, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 , зберігаючи при собі дві пляшки коньяку, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали ТОВ «АТБ-маркет» матеріального збитку на загальну суму 420 гривень 52 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 03.09.2020 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, він перебував за адресою: м. Київ, пр-т Ю.Гагаріна, 3, поруч із магазином «АТБ». Далі, він підійшов до відчиненого вікна даного магазину, на якому знаходилися грати та, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, правою рукою через грати до підсобного приміщення таємно викрав портфель, в якому знаходилися речі та грошові кошти. Потім, викравши портфель, він зник з місця вчинення злочину. Крім того, 22.09.2020 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, він, разом із ОСОБА_5 , знаходилися у магазині «АТБ», що за адресою: м. Київ, пр-т Ю.Гагаріна, 3, звідки вирішили викрасти дві пляшки коньяку. Далі, переконавшись, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, взяли із полиць магазину дві пляшки коньяку та сховали до надплічного портфелю, який увесь час знаходився при ньому. Потім, сховавши коньяк та не розрахувавшись за нього, вийшли з магазину та зникли з місця злочину. Зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальних актах, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінальних правопорушень, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує про скоєне.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно 22.09.2020 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, з метою крадіжки, вони прийшли із ОСОБА_4 до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за адресою: АДРЕСА_4 . Перебуваючи у приміщенні магазину, переконавшись, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно взяли із полиць магазину дві пляшки коньяку та сховали до надплічного портфелю, який увесь час знаходився у ОСОБА_4 . Далі, не розрахувавшись за товар, вийшли з приміщення магазину та зникли з місця вчинення злочину. Зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальних актах, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідає дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує про скоєне.

Покази обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позицій.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням письмових документів, а саме: постанов про визнання носія знятої інформації доказом і приєднання його до кримінального провадження від 17.09.2020 року та 08.10.2020 року; протоколів про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.09.2020 року та 01.10.2020 року; протоколів огляду предметів від 17.09.2020 року та 08.10.2020 року; протоколів проведення слідчого експерименту від 28.09.2020 року та 23.10.2020 року; протоколу огляду місця події від 01.10.2020 року і матеріалів, що характеризують особи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю підтверджується їх показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185 КК України.

Зокрема, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинувачених та запобіганню вчинення ними нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким та тяжким злочинами, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд вбачає обтяжуючу обставину - рецидив злочинів (ст. ст. 121, 296, 309 КК України), однак, оскільки органом досудового розслідування та державним обвинуваченням ОСОБА_4 цього висунуто не було, від цього він не захищався, суд не виходить за межі висунутого обвинувачення та не вказує у вироку щодо наявності обтяжуючої обставини з урахуванням зазначеного.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_4 , його особи, наявності пом`якшуючої обставини, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак, поряд з цим, враховує те, що вину свою визнав повністю, щиро каявся у скоєному, тому вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі, у мінімальному розмірі санкції.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 , його особи, наявності пом`якшуючої обставини, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак, поряд з цим, враховує те, що вину свою визнав повністю, щиро каявся у скоєному, тому вважає за можливе призначити покарання у виді арешту, у наближеному до мінімального розмірі санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 70, ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень, за який він засуджується цим вироком та, за який його засуджено вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року до 3 (трьох) місяців арешту, остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 29 вересня 2020 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: DVD-R диск марки «Verbatim», об`ємом 4,7 GB, на якому відеозапис від 03.09.2020 року та CD-R диск марки «Videx», об`ємом 700 МВ 52 х, 80 min, що приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя