Справа № 635/5862/20
Провадження № 1-в/635/57/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2021 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст. 74 КК України у відношенні засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мар`янівка Кіровського району Приморського краю Російської Федерації, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, не працевлаштований, засуджений за вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 листопада 1998 року за ч. 1 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року виправних робіт; вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 12 листопада 1999 року за ч. 2 ст. 140, ст.ст. 43, 44, 45 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання із іспитовим строком 2 роки та штрафу в розмірі 250,00 гривень; вироком Ковкапівського районного суду міста Суми від 06 грудня 2005 року за ч. 1 ст. 121, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 03 березня 2008 року умовно-достроково на 9 місяців 14 днів; вироком Білопільського районного суду Сумської області від 29 березня 2010 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 08 жовтня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 3 дні; вироком Лебединського районного суду Сумської області від 13 вересня 2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт; вироком Лебединського районного суду Сумської області від 18 квітня 2018 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України, який змінений ухвалою Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року, до 3 років позбавлення волі; вирком Лебединського районного суду Сумської області від 20 вересня 2019 року за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 389, ч. 1, ч. 4 ст. 70, ст. 71, 72 КК України до 3 років 2 місяців 30 днів позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 засуджений за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 20 вересня 2019 року за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст. 71, ст. 72 КК України до 3 років 2 місяців 30 днів позбавлення волі; в строк покарання ОСОБА_3 зараховано покарання відбуте за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 18 квітня 2018 року, який змінено ухвалою Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року з 14 січня 2019 року по 20 вересня 2019 року.
Початок строку покарання 20 вересня 2019 року; кінець строку покарання 14 квітня 2022 року.
Адміністрація державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)», в особі виконуючого обов`язки начальника установи ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням та просить про приведення вироку Лебединського районного суду Сумської області від 20 вересня 2019 року у відношенні засудженого ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання саовіщався своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій клопотання про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст. 74 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_3 підтримав, просив розглянути справу без його участі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 20 вересня 2019 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 389 КК України та йому призначено покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на 3 місяці; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Лебединського районного суду Сумської області від 18 квітня 2018 року, який був змінений ухвалою Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року призначено покарання у виді 3 років 2 місяців 20 днів позбавлення волі; відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, приєднано частково до призначеного покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Лебединського районного суду Сумської області від 13 вересня 2017 року у виді 10 днів позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 3 років 2 місяців 30 днів позбавлення волі. Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 20 вересня 2019 року набрав законної сили 21 жовтня 2019 року
Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 18 квітня 2018 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано ОСОБА_3 невідбуте ним покарання за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 30 січня 2018 року у виді позбавлення волі на строк 6 місяців, остаточно визначено до відбуття покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року змінено вирок Лебединського районного суду Сумської області від 18 квітня 2018 року у відношенні ОСОБА_3 та постановлено вважати його засудженим за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, в іншій частині вирок суду залишено без змін.
Відповідно до норм Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону), внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, частини першої статі 309 КК України, згідно якої, передбачено кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Санкція ч. 1 ст. 309 КК України в редакції, чинній до 01 липня 2020 року, передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років. Отже, санкція ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону від 22 листопада 2018 року передбачає більш м`який вид покарання, ніж позбавлення волі.
Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Згідно з ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений за вироком Лебединського районного суду міста Суми від 18 квітня 2018 року, який змінений ухвалою Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року, за сукупністю злочинів, в тому числі за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, за злочин, вчинений до набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, призначене покарання не відбув, на нього поширюються правила щодо заміни невідбутої частини покарання, призначеного за ч. 1 ст. 309 КК України, більш м`яким у виді обмеження волі з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 КК України.
Приймаючи до уваги, що з 01 липня 2020 року санкція ч. 1 ст. 309 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним визначити засудженому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України за вироком Лебединського районного суду міста Суми від 18 квітня 2018 року за правилами ч. 1 ст. 72 КК України у виді 2 років обмеження волі.
При цьому, враховуючи, що остаточне покарання, за яким засуджений відбуває покарання, призначено вироком Лебединського районного суду міста Суми від 20 вересня 2019 року, до покарання за яким зараховано покарання за вироком Лебединського районного суду міста Суми від 18 квітня 2018 року, який змінений ухвалою Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року, на підставі вимог ч. 1 ст. 72, ч. 3 ст. 74 КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 необхідно визначити таким, що раніше призначено вироком Лебединського районного суду міста Суми від 20 вересня 2019 року.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 72, ст. 74 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання адміністрації державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст. 74 КК України задовольнити.
Визначити ОСОБА_3 покарання за вироком Лебединського районного суду міста Суми від 18 квітня 2018 року, який змінений ухвалою Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року:
за ч. 3 ст. 185 КК України - (раніше призначене) у виді 3 років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років обмеження волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_3 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Остаточне покарання ОСОБА_3 вважати призначеним у виді 3 років 2 місяців 30 днів позбавлення волі за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 20 вересня 2019 року, відповідно до якого на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань приєднано покарання за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 18 квітня 2018 року, який був змінений ухвалою Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1