Справа № 366/1850/20
Провадження № 1-кп/366/197/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2021 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань смт. Іванків Київської області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000022 від 21.06.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, народився в с. Мар*янівка Поліського району Київської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , прож. по АДРЕСА_2 , освіта середня, не працює, є таким, що немає судимості згідно зі ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
21.06.2021, приблизно о 06:00, ОСОБА_4 , з метою збору лісових грибів, прийшов до території Котовського лісництва ДСП «Північна пуща», що неподалік його місця фактичного проживання в с. Млачівка Поліського району Київської області. Перебуваючи у лісовому масиві, в обхід контрольно-перепускних пунктів поліції, встановлених по периметру зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення, ОСОБА_4 , достеменно знаючи, що проникає на територію зони радіаційного забруднення, свідомо бажаючи цього, проник на територію 53 лісового кварталу Котовського лісництва ДСП «Північна Пуща», який відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991, відноситься до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме зони безумовного (обов`язкового) відселення. Там, у період часу з 06:00 до 10:45, назбирав 1,82 кг лісових грибів та почав їх переміщувати за межі зони безумовного (обов`язкового) відселення без надання передбаченого законом дозволу і без проведення дозиметричного контролю, для особистого вживання, чим порушив п.4 ст. 12 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».
21.06.2021 о 10:45 ОСОБА_4 під час переміщення зазначених грибів із зони безумовного (обов`язкового) відселення був виявлений працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на переміщення будь-яким способом за межі зони безумовного (обов`язкового) відселення без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю продуктів харчування рослинного походження, оскільки з причин, які не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, за участі захисника ОСОБА_5 , в якій зазначено, що обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість і сторони узгодили покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений згодний з видом і мірою покарання, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення обвинуваченого, міркування прокурора, захисника про її затвердження, перевіривши укладену угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що вона може бути затверджена і призначене узгоджене покарання.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження угода про визнання ОСОБА_4 винуватості укладена з ініціативи прокурора щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України, яке є нетяжким злочином.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме, ступінь сприяння обвинуваченим у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого та міркувань прокурора в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, у матеріалах справи відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз, що підтвердив у суді і сам обвинувачений. У матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання ним винуватості у скоєному.

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 468 - 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 від 15.07.2021 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК Українита призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речові докази, які зберігаються у кімнаті речових доказів ВП № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області: гриби лісові в полімерному пакеті, знищити.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Іванківський районний суд засудженим, його захисником, з підстав, передбачених п.1 ч.4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п.2 ч.4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1