ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/1543/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.02.2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , який взяв захист свої справ на себе, без участі представника ДУ «Олексіївська виправна колонія №25», належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши, в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.12.2020 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.12.2020 року відмовлено у задоволенні подання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія №25» щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , 1982 року народження.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вказаного вище подання взяв до уваги те, що ОСОБА_7 неодноразово був засуджений за злочини проти власності та звільнявся з місць відбування покарання умовно-достроково, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин, за який наразі відбуває покарання (а.с.2).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вказаною вище ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та застосувати до нього вимоги ст.81 КК України. В скарзі також просить взяти до уваги викладені в поданні його позитивну рекомендацію та характеристику адміністрації виправної колонії (а.с.4).

Позиції учасників апеляційного провадження.
Засуджений підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з приписами ч.2 ст.81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Як вбачається з наявної в матеріалах кримінального провадження характеристики на засудженого ОСОБА_7 , 1982 року народження, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.07.2014 року.
Під час тримання в державної установі «Київський слідчій ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 30.08.2015 року утримувався в державній установі «Харківська установа виконання покарань №27». За час відбування покарання характеризувався посередньо. Мав стягнення та заохочення.
З 10.09.2015 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)». За час відбування покарання мав стягнення у вигляді догани, але внаслідок проведеної з ним профілактично-виховної роботи змінив поведінку. Характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання.
За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався адміністрацією установи чотири рази у виді подяк. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд.
Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань та роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться позитивно із розумною ініціативою. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Приймає участь виховних заходах що проводяться в установі. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до запланованих заходів ставиться задовільно. Відповідно до статей 110,112,113 КВК України соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом телефонних розмов. Стосунки доброзичливі.
Питання щодо можливого застосування ст.ст.100,101 КК України було розглянуто 10.03.2016 року та комісією відмовлено в застосування вказаних статей, як особі, яка не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст.82 КК України було розглянуто 19.07.2017 року та комісією відмовлено в застосуванні даної статті, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
За вироком суду від 20.05.2015 року Шевченківського районного суду міста Києва має позов: судові витрати по справі, пов`язані з проведенням експертиз, загальною вартістю 687 грн. 96 коп. покласти на рахунок держави.
Станом на 12.11.2020 року виконавчі листи на адресу виправної колонії не надходили. На профілактичних обліках не перебуває.
Відповідно до матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_7 виводився на оплачувані роботи жовтень 2016 року; лютий-липень, листопад, грудень 2017; березень, серпень 2018 року. В вересні 2019 року виводився на оплачувані роботи і працював на посаді «підсобний робітник».
У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Крім того не можна залишити поза увагою те, що засуджений ОСОБА_7 , раніше судимий:
- 27.02.2001 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.143 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців з конфіскацією майна, на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію» від 05.07.2001 року замінено невідбуту частину покарання на іспитовий строк 1 рік 9 місяців 14 днів;
- 25.11.2002 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; звільнений 14.04.2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 14 днів;
- 06.05.2009 року Святошинським районним судом міста Києва за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; звільнений 20.03.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 29 днів.
З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно оцінив дані про особу ОСОБА_7 та врахував, що останній був раніше неодноразово засуджений за злочини проти власності, звільнявся з місць відбування покарання умовно-достроково, однак на шлях виправлення не ставав і вчиняв знову злочини, не зробивши для себе висновків.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо скасування ухвали від 30.12.2020 року є безпідставними.
Викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, ст.81 КК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.12.2020 року про відмову в задоволені подання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія №25» поданого щодо засудженого ОСОБА_7 про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

___________ ____________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4