Справа № 556/450/18 Провадження № 11-кп/802/105/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.ч.1, 2, ст.307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодружений, не працює, раніше не судимий,
визнаний невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України, та виправданий у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Накладений ухвалою слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 18.01.2018 арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , а саме: об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208, скасований.
В порядку ст.100 КПК України, вироком вирішена доля речових доказів і процесуальних витрат.
Згідно з обвинувальним актом, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та збут психотропних речовин, діючи всупереч ст.ст.6, 12 Закону України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст.2 Закону України від 15 лютого 1995 року «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», при невстановлених слідством обставинах незаконно придбав психотропну речовину метамфетамін, яку незаконно зберігав з метою подальшого збуту у серпні 2017 року.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, 07 серпня 2017 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: вул. В.Стуса, 1, смт Володимирець Рівненської області, незаконно збув (продав) за гроші в сумі 500 гривень, психотропну речовину метамфетамін, масою 0.0224 г., громадянину ОСОБА_10 , який діяв згідно зі ст.5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року.
Вказані дії ОСОБА_8 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.1 ст.307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини.
Крім того, відповідно до обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що при невстановлених слідством обставинах незаконно придбав психотропну речовину метамфетамін і зберігав з метою збуту. 10 січня 2018 року близько 13 години, перебуваючи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на вул. В.Стуса, 1, смт Володимирець Рівненської області, ОСОБА_8 повторно незаконно збув (продав) за гроші у сумі 500 гривень психотропну речовину метамфетамін, масою 0,1646 г., громадянину ОСОБА_10 , який діяв відповідно до ст.5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, вчинене повторно.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор оскаржує його з мотивів невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що місцевим судом неправильно визнано анонімну заяву про злочин недопустимим доказом, оскільки відмова у прийнятті і реєстрації такої зави чи повідомлення кримінальним процесуальним законом не допускається. На думку сторони обвинувачення, в порушення вимог закону, судом визнані недопустимими доказами повторна закупка до внесення відомостей в ЄРДР, а також показання свідка ОСОБА_10 . З огляду на наведене, апелянт просить повторно дослідити докази, належним чином не досліджені судом першої інстанції, скасувати вирок місцевого суду і ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, із призначенням йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, із призначенням йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна.
У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурорів, які підтримали апеляцію у повному обсязі та просили скасувати рішення місцевого суду і ухвалити обвинувальний вирок, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу заперечили і просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до приписів ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положення ч.1 ст.373 КПК України регламентують, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Стаття 94 КПК України визначає, що слідчий, прокурор, суд повинні оцінювати докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ при цьому не має наперед встановленої сили.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дотримуючись вказаних вимог закону, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив усі представлені стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_8 і надав їм належну правову оцінку.

Так, обвинувачений як в суді першої, так і апеляційної інстанцій вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав і пояснив суду, що з ОСОБА_10 він зустрічався близько п`яти разів, гроші у нього брав і передавав звичайні таблетки, а не наркотики. Вказав, що 10.01.2018 йому подзвонив ОСОБА_10 і він з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під`їхали до кафе «Володимирчанка», що у смт Володимирець. Він взяв у ОСОБА_10 гроші, а потім поїхали в аптеку, купили таблетки, які він і передав останньому нібито наркотики. При цьому був затриманий працівниками поліції.
Орган досудового розслідування обґрунтовує винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів такими доказами: заявою ОСОБА_10 від 07.08.2017 про добровільну згоду провести оперативну закупівлю наркотичного засобу у ОСОБА_8 ; протоколом огляду (помітки) грошей від 07.08.2017, згідно з яким купюра номіналом 500 гривень передана ОСОБА_10 для проведення негласної слідчої дії; протоколом огляду покупця від 07.08.2017, відповідно до якого при огляді ОСОБА_10 заборонених предметів не виявлено та були передані купюра номіналом 500 гривень для проведення оперативної закупівлі психотропної речовини у ОСОБА_8 ; протоколом вилучення товару від 07.08.2017, згідно з яким в ході огляду покупець ОСОБА_10 видав паперовий згорток, всередині якого знаходився прозорий поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною білого кольору; висновком експерта № 2.1-878/17 від 29.09.2017, відповідно до якого у складі кристалічної речовини білого кольору, яка містилась в сліп-пакеті, виявлено психотропну речовину метамфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, маса якого в речовині становить 0,0224 г.; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 07.08.2017, згідно з яким 07.08.2017 ОСОБА_10 в приміщенні службового кабінету Володимирецького ВП видав працівникам поліції паперовий згорток, в середині якого знаходився поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною білого кольору, яку він придбав у ОСОБА_8 за грошові кошти в сумі 500 грн., видані йому працівниками поліції; протоколом за результатами проведення негласної слідчо-розшукової дії від 13.10.2017, а саме: аудіо,- відеоконтроль особи, яка мала місце 07.08.2017, де зафіксовано, як ОСОБА_8 передає ОСОБА_10 поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною; заявою ОСОБА_10 від 10.01.2018 про добровільну згоду провести оперативну закупівлю наркотичного засобу у ОСОБА_8 ; протоколом огляду (помітки) грошей від 10.01.2018, згідно з яким ОСОБА_10 передано дві купюри номіналом по 200 гривень і купюру номіналом 100 гривень для проведення негласної слідчої дії; протоколом огляду покупця від 10.01.2018 року, відповідно до якого при огляді громадянина ОСОБА_10 заборонених предметів не виявлено, передано дві купюри номіналом по 200 грн. і одна купюра 100 грн. для проведення оперативної закупки психотропної речовини у ОСОБА_8 ; протоколом вилучення товару від 10.01.2017, згідно з яким ОСОБА_10 видав прозорий поліетиленовий пакетик, обмотаний фольгою, з порошкоподібною речовиною білого кольору, яку він придбав у ОСОБА_8 ; висновком експерта № 2.1-82/18 від 28.02.2018, відповідно до якого представлена на експертизу в пакетику з прозорого безбарвного полімерного матеріалу кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину метамфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою в кристалічній речовині 0,1646 г.; протоколом за результатами проведення негласної слідчо-розшукової дії від 06.02.2018, а саме: аудіо,- відеоконтроль особи оперативної закупки психотропного засобу в ОСОБА_8 , яка мала місце 10.01.2018 у, де зафіксовано, як ОСОБА_8 передає згорток ОСОБА_10 ; протоколом обшуку від 10.01.2018, в ході якого у лівій кишені джинсів ОСОБА_8 виявлено грошові кошти в сумі 465 грн., на яких при попаданні світла люмінесцентної лампи виявлено речовину зеленого кольору; висновком експерта №2.1-125/18 від 28.02.2018, згідно з яким на представлених для дослідження 2 (двох) грошових купюрах номіналом по 200 (двісті) гривень НБУ із серійними номерами ЄЧ9020932, СЕ1436412, 1 (одній) грошовій купюрі номіналом 50 (п`ятдесят) гривень НБУ із серійним номером: УК8783255; 1 (одній) грошовій купюрі номіналом 10 (десять) гривень НБУ із серійним номером: КБ 1753097; 1 (одній) грошовій купюрі номіналом 5 (п`ять) гривень НБУ із серійним номером: СА9895980 ; марлевих тампонах («...марлевий тампон із змивом з двох руках гр. ОСОБА_8 » - згідно, напису на упаковці) виявлено спеціальну хімічну речовину - люмінофор. Люмінофор, який виявлений на наданих на дослідження грошових купюрах, марлевих тампонах («марлевий тампон із змивом з двох рук гр. ОСОБА_8 » - згідно напису на упаковці) має спільну родову належність з люмінофором, який наданий на дослідження в якості порівняльного зразка, зазначеного як «зразок препарату «Промінь1…».
Однак, на думку суду апеляційної інстанції, більшість вищезазначених доказів отримані з порушенням вимог закону, тому підставно визнані судом першої інстанції недопустимими.

Зокрема, допитаний у місцевому суді свідок ОСОБА_10 (легендована особа) показав, що з обвинуваченим його познайомили знайомі. ОСОБА_8 запропонував йому придбати наркотики. ОСОБА_10 пішов у поліцію і повідомив про даний факт, де йому запропонували провести оперативну закупку. При першій закупці біля кафе «Володимирчанка», що у смт Володимирець, він передав обвинуваченому близько 500 гривень, точно не пам`ятає, а той дав йому наркотичну речовину. Другий раз в телефонному режимі він домовився з обвинуваченим про зустріч і в коридорі кафе «Володимирчанка» передав ОСОБА_8 гроші, а останній дав йому наркотичну речовину. Зазначив, що гроші видавали працівники поліції, у присутності понятих. Після закупок в супроводі працівників поліції він пішов у поліцію і видавав наркотичну речовину в присутності понятих.
Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції ствердив, що 10.08.2017 він брав участь в слідчих діях в якості понятого. Вказав, що був присутній в райвідділі поліції, коли видавали гроші закупівельнику і як затримували біля кафе «Володимирчанка» обвинуваченого. Потім закупівельник у райвідділі поліції видав пакетик з порошкоподібною речовиною білого кольору.
Однак, як вбачається з пояснень свідка оперуповноваженого Володимирецького ВП ОСОБА_14 , він з працівниками поліції здійснював безпосереднє затримання обвинуваченого при другій закупці наркотиків. На місці події був ОСОБА_8 і ще двоє чоловіків у машині, таблеток ні в кого не було.
Допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_8 запропонував йому заробити гроші, а саме: прийде його товариш і йому можна буде замість наркотиків продати звичайну таблетку. 10.01.2018 ОСОБА_11 привіз ОСОБА_8 і ОСОБА_12 до кафе «Володимирчанка», що у смт Володимирець, де обвинувачений зустрівся зі своїм знайомим і той дав йому гроші. Потім вони поїхали до аптеки, що біля магазину «Юлія». ОСОБА_8 дав ОСОБА_11 гроші, мабуть 200 гривень, і він купив таблетки, які сказав обвинувачений. Була звичайна пластинка таблеток, назви не пам`ятає. Після цього поїхали до першої школи. ОСОБА_8 розчавив таблетки, положив у пакетик. Потім знову поїхали до кафе «Володимирчанка». Обвинувачений вийшов з машини, з`явилися працівники поліції і їх затримали.
Вказані обставини підтвердив у своїх показаннях в суді першої інстанції і свідок ОСОБА_12 , який пояснив, що з обвинуваченим біля кафе «Володимирчанка» зустрічався якийсь чоловік, дав йому гроші, і вони поїхали в аптеку, де ОСОБА_11 пішов купляти таблетки, які сказав ОСОБА_8 . ОСОБА_11 був за кермом автомобіля.
Таким чином, під час апеляційного розгляду кримінального провадження встановлено, що показання обвинуваченого і свідків не підтверджують існування обставин, які беззаперечно свідчили б про докази винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
У поданій апеляційній скарзі прокурор вказує, що місцевим судом неправильно визнано анонімну заяву про злочин недопустимим доказом, оскільки відмова у прийнятті і реєстрації такої зави чи повідомлення кримінальним процесуальним законом не допускається.
У матеріалах кримінального провадження є анонімна заява жителів смт. Володимирець від 26.06.2017 із проханням внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 КК України, щодо ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 (Т.1, а.к.п.3).
Відповідні відомості внесені до ЄРДР за № 0000122 від 27.06.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України (Т.1, а.к.п.1).
Згідно з положеннями ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, частина 5 вказаної статті регламентує, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Із вищезазначеної заяви про внесення відомостей в ЄРДР вбачається, що її зміст не відповідає вимогам ч.5 ст.214 КПК України, зокрема, не зазначені прізвища, імена та по батькові (найменування) заявників, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що вказані докази не можуть бути визнані допустимими.
Крім того, Інструкцією «Про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1377 передбачено, що анонімна заява не реєструється як підстава для відкриття кримінального провадження, а лише є підставою для перевірки викладеної там інформації.
У апеляційних доводах сторона обвинувачення посилається на необхідність повторного дослідження доказів, які могли вплинути на їх оцінку у сукупності та винесення незаконного і необґрунтованого рішення.
Однак, як встановлено апеляційним судом, усі вказані в апеляційній скарзі докази уже були предметом дослідження у місцевому суді, їм надана належна юридична оцінка.
Зокрема, як вбачається з рапорту оперуповноваженого СКП ОСОБА_14 від 07.02.2017, в ході проведення оперативної закупки ОСОБА_8 збув за 500 гривень порошкоподібну речовину білого кольору, ззовні схожу на «метамфетамін», вагою близько 0,12 грама (Т.1, а.к.п.15).
Однак, відповідно до висновку експерта № 2.1 878/17 від 29.09.2017, на експертизу надано паперовий згорток, всередині якого знаходиться сліп-пакет з полімерного матеріалу, з фіксатором червоного кольору, в якому міститься кристалічна речовина білого кольору, масою нетто 0,0443 г. (Т.1, а.к.п.26).
Також відповідно до рапорту оперуповноваженого СКП Володимирецького ВП ОСОБА_17 , в ході оперативної закупки 10.01.2018 близько 13 год. 15 хв. ОСОБА_8 збув близько 0,5 г. психотропної речовини за 500 гривень.
Згідно з висновком експерта № 2.1-82/18 від 28.02.2018, на експертизу надано пакетик з прозорого безбарвного полімерного матеріалу (закритий на застібку) із кристалічною речовиною білого кольору масою нетто 0,263 г. (Т.1, а.к.п.146).
На думку апеляційного суду, вказана низка розбіжностей та суперечностей у вазі вилученої та наданої на дослідження психотропної речовини дає обґрунтовані підстави сумніватися у належності таких доказів.
У апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що в порушення вимог кримінального процесуального закону, судом визнана недопустимим доказом повторна закупка, оскільки вона проведена до внесення відомостей в ЄРДР.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, повторна закупка проведена о 14 год. 20 хв. 10.01.2018.

Відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, внесені в ЄРДР о 15 год. 27 хв. 10.01.2018 (Т.1 а.к.п.1).

Отже, відомості до ЄРДР за ч.2 ст.307 КК України були внесені лише через годину після проведення оперативної закупівлі за даним епізодом.

З огляду на наведене, повторна закупка проведена до внесення відомостей в ЄРДР, що суперечить ч.3 ст.214 КПК України, згідно з якою здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положення ч.ч.1, 3 ст.252 КПК України регламентують, що фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. Протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій з додатками не пізніше ніж через двадцять чотири години з моменту припинення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій передаються прокурору.

Однак в судовому порядку встановлено, що відеоконтроль за особою за першим епізодом проведений 07.08.2017, а протокол складений слідчим лише 13.10.2017, а за другим епізодом проведений 10.01.2018, а протокол складений 06.02.2018 (Т.1 а.к.п.43-44, 97-98).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Хамбардзумян проти Вірменії» вказав, що будь-яке втручання в особисте життя може бути виправданим відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо воно здійснено згідно із законом, спрямовано на досягнення однієї з більш легітимних цілей, про які зазначено в пункті 2 статті 8, і є необхідним в демократичному суспільстві для досягнення будь-якої такої мети.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, згідно з ст.86 КПК України, вказані докази не можна визнати такими, які отримані у порядку, встановленому цим Кодексом , а, отже, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, і на них не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно, судом першої інстанції визнані недопустимими й інші докази, похідні від вищенаведених, оскільки вони також отримані у невстановленому процесуальним законом порядку, зокрема: протокол огляду (помітки) грошей від 07.08.2017; протокол огляду покупця від 07.08.2017; протокол вилучення товару від 07.08.2017; висновки експерта №2.1-878/17 від 29.09.2017, №2.1-82/18 від 28.02.2018; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 07.08.2017; протокол за результатами проведення негласної слідчо-розшукової дії від 13.10.2017, аудіо-, відеоконтроль особи, яка мала місце 07.08.2017; протокол огляду (помітки) грошей від 10.01.2018; протокол огляду покупця від 10.01.2018; протокол вилучення товару від 10.01.2018; протокол за результатами проведення негласної слідчо-розшукової дії від 06.02.2018, аудіо,- відеоконтроль особи оперативної закупки психотропного засобу в ОСОБА_8 , яка мала місце 10.01.2018; протокол обшуку ОСОБА_8 від 10.01.2018; висновок експерта №2.1-125/18 від 28.02.2018.
З таким висновком місцевого суду погоджується і апеляційний суд.
На переконання суду апеляційної інстанції, посилання прокурора у своїй апеляційній скарзі на те, що місцевий суд безпідставно не взяв до уваги вищенаведені докази, є голослівними і не підтверджуються матеріалами провадження, а тому не беруться до уваги апеляційним судом.
Проаналізувавши докази, досліджені судом першої інстанції, а саме: показання обвинуваченого та свідків, матеріали кримінального провадження, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що стороною обвинувачення не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Положеннями ст.17 КПК України та ст.62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, у зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (Рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).
Отже, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, і приймаючи до уваги відсутність належних і допустимих доказів, які доводили б вину ОСОБА_8 , суд першої інстанції обґрунтовано визнав його невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України, та виправдав у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 та задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді