Єдиний унікальний номер 205/34/21
УХВАЛА
24 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0001878 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Закатала Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, має середню освіту, не працюючого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, без постійного місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадження Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 просила призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, посилаючись на його відповідність вимогам ст. 291 КПК України, зазначивши, що кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Дніпропетровська, підстави для закриття кримінального провадження відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_11 , кожен окремо, не заперечували щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Крім того, ОСОБА_5 зазначив, що йому зрозуміло його право на розгляд кримінального провадження судом присяжних, проте він просить здійснювати судовий розгляд колегіально у складі трьох професійних суддів.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, посилаючись на його відповідність вимогам закону та підсудність кримінального провадження Ленінському районному суду м. Дніпропетровська.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду, дослідивши зміст останнього на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Частиною 2 цієї статті також передбачено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положеннями ч.1 ст.20 КПК України, передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 29 КПК України, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державою мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення, при цьому, ч.3 цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вимоги до оформлення обвинувального акту і його змісту, а також порядок вручення його особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, для забезпечення такій особі права на захист від конкретного і зрозумілого для неї обвинувачення, передбачені у ст.ст.291, 293 КПК України, при цьому, з урахуванням вищезазначених положень кримінального процесуального законодавства, вручення процесуальних документів, які стосуються підозри і обвинувачення, повинно здійснюватися мовою, якою володіє особа, оскільки у іншому випадку, така особа фактично не може ефективно сприймати пред`явлене їй обвинувачення і захищатися від нього.

Вимогами ч.5 ст.9 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України, застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно вимог ч. 2 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого заарештовано, має бути негайно поінформований зрозумілою для нього мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення, висунуте проти нього.

Відповідно до ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року зазначається що, «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак, у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України за результатами підготовчого провадження суд має право прийняти рішення щодо повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_5 є громадянином іншої держави і не володіє українською мовою, рідною для нього мовою є азербайджанська, російською мовою володіє в обмеженому обсязі, який не дозволяє належним чином сприймати юридичну термінологію та використовувати її в якості засобу спілкування під час здійснення кримінального провадження. Під час досудового розслідування останньому не було забезпечено участь перекладача. Також, стороною обвинувачення було надано обвинувальний акт, складений лише державною мовою, не було долучено належним чином завірений обвинувальний акт з відповідним перекладом на рідну для обвинуваченого мови із зазначенням про це у розписці про його отримання обвинуваченим ОСОБА_5 , що у своїй сукупності свідчить про позбавлення обвинуваченого права на захист від конкретного і зрозумілого обвинувачення, а отже, зазначені обставини позбавляють суд здійснити об`єктивний і повний розгляд цього кримінального провадження.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні встановлено порушення вимог ст. 384 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних , оскільки письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних надавалося обвинуваченому ОСОБА_5 без перекладу на зрозумілу йому мову та додано до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування без його підпису.

Вказані порушення кримінального процесуального закону перешкоджають подальшому судовому провадженню, усунути в ході судового провадження не видається можливим, адже суд не наділений процесуальними повноваженнями на виконання обов`язкових дій щодо вручення обвинуваченому належним чином засвідченого перекладу повідомлення про підозру у вчиненні злочину, обвинувального акту у кримінальному провадженні та письмового роз`яснення права на суд присяжних.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, прокурору відділу Дніпропетровської обласної прокуратури для усунення недоліків.

Разом з цим, у підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_6 було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, дані яких наявні у матеріалах кримінального провадження, що вказує на можливість ОСОБА_5 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Окрім того, прокурор зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, що, з урахуванням відсутності у ОСОБА_5 соціальних зв`язків, постійного місця проживання та наявності громадянства іншої країни дає підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що йому зрозумілі підстави продовження строку тримання під вартою, на які посилається прокурор, вважає, їх доведеними та не заперечує проти продовження йому строку тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_11 у підготовчому судовому засіданні також не заперечував проти продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , посилаючись на позицію свого підзахисного.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та її представник адвокати ОСОБА_9 підтримали клопотання прокурора та просили продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 додатково зазначив про неможливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки останній нелегально перебуває на території України, у зв`язку з чим, у разі зміни запобіжного заходу він буде підлягати депортації.

Колегія суддів, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, потерпілих та представника потерпілого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Статтею 199 Глави 18 Розділу ІІ КПК України передбачений порядок продовження строку тримання під вартою, відповідно до якого клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає доведеними ризики зазначені прокурором, оскільки ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, дані яких наявні у матеріалах кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, пов`язаного із спричиненням смерті двом особам, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, яке, у свою чергу, передбачено санкцією статті обвинувачення у вигляді довічного позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також, колегія суддів вважає доведеним ризик переховування ОСОБА_5 від суду, оскільки у підготовчому судовому засіданні встановлено, що останній не має соціальних зв`язків, перебуває на території України нелегально, не має постійного місця проживання та роботи в Україні.

Окрім того, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, його соціальні зв`язки, відсутність на утриманні неповнолітніх дітей, його матеріальне становище тощо.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме незаконного впливу обвинуваченим на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні та можливістю останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

З огляду на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства та загибеллю людини, відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України, суд вважає неможливим визначити розмір застави ОСОБА_5 при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 182, 183, 291, 314, 369, 371, 372 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0001878 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України - повернути прокурору відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 для усунення недоліків, та проведення необхідних процесуальних дій.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 21 травня 2021 року включно.
Ухвала суду, в частині продовження строків тримання під вартою, може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала суду в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3