Справа № 495/5211/21
№ провадження 1-кс/495/1636/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2021 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000730 від 06 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Тетіїв Київської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

07.06.2021 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
1. - Виклад обставин, зазначених в клопотанні.
06 липня 2021 року, приблизно о 02 годині, більш точний час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, з метою подолання можливого опору зі сторони потерпілого ОСОБА_7 , наніс останньому один удар кулаком в область обличчя, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на підлогу, після чого, розуміючи що його дії помічені потерпілим та відвідувачами бару «Рибачка Соня», відкрито викрав належний потерпілому мобільний телефон марки «Samsung», модель «М21», обернувши його на свою користь, після чого з місця події зник, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5000 гривень, викраденим розпорядився на власний розсуд.
06.07.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м.Тетіїв Київської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 повідомлено про підозру.
Слідчим зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення. Обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших, більш тяжких кримінальних правопорушень та не зможе запобігти вчиненню підозрюваним інших кримінальних правопорушень, адже передбачають обов`язки, які не пов`язані з обмеженням свободи особи.
Слідчим також зазначено, що застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави вважаю також не є доцільним, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працює, особисто не зможе: внести заставу, яка буде визначена судом, внесення застави іншими особами та покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України не зможе забезпечити запобіганню ризиків щодо можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та (або) суду та здійснення впливу на свідків правопорушень.
Міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий не вважає доцільною, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відсутність постійного місця проживання, може призвести до вчинення підозрюваним інших більш тяжких кримінальних правопорушень, не зможе запобігти ризикам щодо незаконного впливу на свідків, потерпілого з метою викривлення їх показів або іншого незаконного впливу та може послугувати наслідком проведення не повного, не об`єктивного, та не всебічного досудового розслідування, проведення якого є обов`язком органу досудового розслідування.
Враховуючи вищенаведене, з метою виконання завдання кримінального провадження та забезпечення його дієвості слідчий просив клопотання задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор №22».

2. - Позиції сторін.
Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, застосувати більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби та зазначили, що підозрюваний має постійне місце роботи та проживання.
3. - Мотивація суду.
Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.194 КПК України.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.
06.07.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КПК України: грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Відповідно до протоколу про затримання особи слідчим СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 06.07.2021 о 04 год. 00 хв. в приміщенні кабінету №106 Білгород-Дністровського РВП ГУНП, відповідно до ст.ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Стороною обвинувачення зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколом огляду місця події від 06.07.2021, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 06.07.2021, протоколами допиту свідків.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України.
3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор.
Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п.2 ч.1 ст.194 КПК України), а саме ризик:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На підтвердження вищезазначеного слідчим вказується на такі факти: достатність доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення; можливість особи переховуватись від слідства та суду, адже будучи обізнаним в тому, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, може бажати уникнути кримінальної відповідальності та подальшого відбуття покарання; незаконно впливати на свідків та потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Сторона захисту в судовому засіданні, спростовуючи вищевказані ризики зазначила, що:
- матеріальні спроможності підозрюваного надають можливість проживати самостійно утримувати себе при обранні стосовно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, застави, поруки, домашньому арешту тощо, оскільки він працює, має достатній рівень заробітку;
- підозрюваний станом на день розгляду клопотання прокурора до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має;
- ОСОБА_4 не вчиняв дій щодо втечі з місця затримання, не чинив опір працівникам правоохоронних органів, не мав умислу на здійснення зазначених дій;
- підозрюваний не має доступу до речових та письмових доказів, а отже не може їх спотворити, знищити;
- ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки: має на утриманні неповнолітню дитину.
З урахуванням зазначеного захисник ОСОБА_5 зазначає, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 можливо застосувати більш м`яку міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою.

Оцінюючи питання про ризик втечі ЄСПЛ зазначає,що він має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).
Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилиться до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне (Пшевечерський проти Росії від 24 травня 2003 року).
На підставі наведених сторонами доказів, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику переховування у ОСОБА_10 від органів досудового розслідування. В ході досудового розслідування більшість свідків допитано, що унеможливить вплив підозрюваного на них та зміну їхніх показань. Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором не доведений ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше більш тяжке кримінальне правопорушення.
3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У клопотанні слідчим зазначено, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших, більш тяжких кримінальних правопорушень та не зможе запобігти вчиненню підозрюваним інших кримінальних правопорушень, адже передбачають обов`язки, які не пов`язані із обмеженням свободи особи.

Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави слідчий також вважає не доцільним, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працює, особисто не зможе внести заставу, яка буде визначена судом а внесення застави іншими особами та покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України не зможе забезпечити запобіганню ризиків щодо можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та (або) суду та здійснення впливу на свідків правопорушень. Однак даний факт було спростовано у судовому засіданні, зокрема потерпілим зазначено, що він має постійне місце роботи та отримує заробітну плату.

Міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на думку слідчого, не є доцільною, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення може призвести до вчинення обвинуваченим інших, більш тяжких кримінальних правопорушень, та не зможе запобігти ризикам щодо незаконного впливу на свідків, потерпілого з метою викривлення їхніх показів або іншого незаконного впливу.

Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтовуючи неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий не довів необхідність застосування саме тримання під вартою як запобіжного заходу, ним не було надано належних доказів на підтвердження недостатності застосування більш м`яких заходів.
Враховуючи правову позицію, викладену у рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою», слідчий суддя вважає, що в даному кримінальному провадженні прокурором не доведено, що наявність існування ризиків, на які він посилається, не може бути забезпечено іншим більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, що передбачено статтею 181 КПК України.
З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а також обставин, що характеризують підозрюваного, а саме наявність постійного місця проживання та роботи, утримання неповнолітньої дитини - слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього певних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем фактичного проживання підозрюваного, а саме: АДРЕСА_1 строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 03.09.2021 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:
- здати слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 документи, які надають право на перетинання державного кордону України;
- утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими, у даному кримінальному провадженні;
- повідомляти слідчого, прокурора, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000730 чи суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до слідчого, прокурора, або суду за першим викликом;
Попередити ОСОБА_4 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.
Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважений орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1