ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/490/20 Номер провадження 11-кп/814/586/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000088, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 26 січня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, військовозобов`язаний, раніше несудимий,

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 10 000 грн. 00 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 02 травня 2020 року, о 00 год. 30 хв., перебуваючи неподалік магазину «Сервіс Продукт », що по вул. Дружби, 5 у сел. Диканька Полтавської області, за наслідками словесної перепалки з потерпілим ОСОБА_8 умисно наніс останньому удар правою рукою, стиснутою у кулак, по правій стороні обличчя, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді контузії тяжкого ступеня з пошкодженням зорового нерву, гематоми м`яких тканин з субкон`юнктивальним крововиливом правого ока та садна шкіри верхньої повіки правого ока, що спричинили короткочасний розлад його здоров`я.

Не погоджуючись з вироком, обвинувачений звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Не заперечуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення через суворість та постановити новий вирок, яким призначити йому нижчу міру покарання та знизити суму морального збитку до 1000 грн.
Звертає увагу, що в ході судового слідства щиро розкаювався, просив вибачення у потерпілого, сприяв розкриттю злочину на стадії досудового розслідування, раніше не судимий, негативних характеристик не має, до вчинення злочину будь-яких правопорушень не вчиняв.
Вважає суму морального збитку потерпілим досить завищеною і такою, що не відповідає дійсності.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 125 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і обвинуваченим у поданій апеляційній скарзі не оспорюються.
Поміж тим, обвинувачений вважає, що призначене йому покарання є надто суворим та існують підстави для його пом`якшення.

Як вбачається з положень ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог чинного законодавства, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, не працює, постійного джерела доходу не має; характеристику обвинуваченого за місцем проживання; обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та часткове відшкодування збитків потерпілому; відсутність обставин, що обтяжують покарання та дійшов вірного висновку про призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт, яке за видом та розміром в повній мірі відповідає його меті.
Висновок суду першої інстанції щодо неможливості призначення обвинуваченому більш м`якого за видом покарання, а саме, штрафу, є обгрунтованим, з огляду на відсутність об`єктивних даних на підтвердження працевлаштування ОСОБА_7 . Будь-яких даних на підтвердження існування законних джерел доходу не надано обвинуваченим і під час апеляційного розгляду, отже колегія суддів погоджується з даним висновком.
Щодо доводів апеляційної скарги про занадто високий розмір моральної шкоди, останні не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч.1 ст.128 КПК України - особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду предявити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Так, згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 9постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди у відповідності до вищенаведених норм Закону та рекомендації Верховного Суду України в повній мірі враховано обставини кримінального правопорушення, характер та глибину моральних страждань і переживань потерпілого, стан здоров`я потерпілого, та особливості лікування, необхідного для відновлення його попереднього стану.
Окрім цього, судом було враховано майновий стан обвинуваченого та реальну можливість відшкодування завданої шкоди та зменшено розмір моральної шкоди, заявлений потерпілим в цивільному позові.
Так, саме винними діями ОСОБА_7 заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, що їх зазнав потерпілий в зв`язку з вчиненням щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тому враховуючи наведене та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, завдана потерпілому моральна шкода підлягає відшкодуванню у встановленому судом першої інстанції розмірі, а саме, 10 000 грн.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 26 січня 2021 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4