Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/645/21
Справа № 711/1966/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на постанову Черкаської місцевої прокуратури щодо відмови у визнання потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із скаргою на постанову прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 29.10.2020 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000103 від 05.07.2017.

В обґрунтування доводів скарги зазначив, що 05.07.2017 на підставі ухвали суду внесено відомості до ЄРДР під № 00000103 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України. За чотири роки досудового розслідування кримінальне провадження не одноразово закривалось, прокурором виносились постанови про відмову у визнанні потерпілим, які в подальшому скасовувались судом. Позиція прокурора щодо відсутності істотної шкоди є завідомо упередженою та в таких діях вбачається особистий інтерес отримати вигоду та закрити кримінальне провадження. За таких обставин просить скасувати постанову від 29.10.2020 про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язати прокурора залучити в якості потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000103 від 05.07.2017.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити. Додатково повідомив, що постанову від 29.10.2020 про відмову у визнанні потерпілим отримав 20.03.2021, а тому строки оскарження не пропущені. Прокуратурою не одноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження і про відмову у визнанні його потерпілим, які в подальшому скасовувались. Вважає, що внаслідок неправомірних дій голови ОСББ «Переможець-32» ОСОБА_6 , йому завдано шкоду, оскільки на даний час внаслідок захвату будинку, підробки документів та створення ОСББ, в нього накопичують борги по сплаті комунальних послуг. Крім того, йому завдано також і моральну шкоду внаслідок позбавлення можливості розпоряджатись своїм майном.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги, пояснив, ОСОБА_3 не одноразово звертався з заявою про визнання його потерпілим, однак йому було відмовлено, остання постанова винесена 29.10.2020. Вважає постанову обґрунтованою, підстав визнавати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000103 від 05.07.2017 року за ч. 1 ст. 364-1 КК України немає, оскільки ОСОБА_3 не надано обґрунтованих підтверджуючих даних про завдання йому істотної шкоди внаслідок вчинення неправомірних дій головою правління ОСББ «Переможець-32» ОСОБА_6 .
Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000103 від 05.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України.
29.10.2020 на виконання ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.10.2020 повторно розглянуто заяву від 06.05.2020 в порядку ст. 220 КПК України та винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора, про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерплого.
Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
З матеріалів скарги вбачається, що прокурор при винесенні оскаржуваної постанови від 29.10.2020 зазначеного обов`язку не дотримався, оскільки викладені ним в постанові мотиви відмови у визнанні потерпілим обмежуються лише констатацією того, що на даний момент, в ході проведення досудового розслідування не встановлено жодних об`єктивних даних, які б підтверджували наявність достатніх підстав вважати, що можливим вчиненням кримінального правопорушенням ОСОБА_3 завдано істотної шкоди.
Разом з тим, такий висновок прокурора, слідчий суддя вважає передчасним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення його до провадження як потерпілого.
Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, тому враховуючи вище зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу в цій частині слід задовольнити.
Розглядаючи порушене заявником питання щодо зобов`язання прокурора залучити його в якості потерпілого у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Частиною 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40, ч.4 ст. 40-1 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відтак не може бути задоволено скаргу ОСОБА_3 в частині зобов`язання прокурора залучити його в якості потерпілого у кримінальному провадженні, як таку, розгляд якої не передбачений у порядку ст. 303 КПК України.
За зазначених обставин, у задоволенні скарги в даній частині слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 29.10.2020 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000103 від 05.07.2017 за ч. 1 ст. 364-1 КК України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1