Справа № 761/5065/21
Провадження № 1-кс/761/3772/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207 від 26.02.2018, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 199 та ч. 2 ст. 382 КК України,
В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207 від 26.02.2018, вилученого в ході обшуку житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 (адреса проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме: предметів схожих на грошові кошти на загальну суму 150 (сто п`ятдесят) євро, 11 000 (одинадцять тисяч) грн., 1 900 (одна тисяча дев`ятсот) доларів США.
Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці зорганізувався з громадянином України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянином Вірменії ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у стійке об`єднання для підготовки та вчинення кримінального правопорушення придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту та збуту підробленої іноземної валюти банкнот номіналом 100 доларів США, розподіливши між собою функції, спрямовані на досягнення єдиного плану, відомого усім учасникам групи.
04 лютого 2021 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (адреса проживання ОСОБА_6 ), вилучені предмети схожі на грошові кошти на загальну суму 150 євро, 11 000 грн., 1 900 доларів США.
05 лютого 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 199 КК України.
З метою забезпечення покарання у виді конфіскації майна, яке може бути призначене ОСОБА_6 судом, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 199 КК України, а також те, що вилучені під час проведення обшуку грошові кошти визнані речовими доказами, слідчий звернувся з даним клопотанням про арешт майна.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у ньому.
Власник тимчасового вилученого майна ОСОБА_5 та захисник підозрюваного ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_4 , заперечували проти задоволення клопотання про арешт майна, оскільки вказане в клопотанні майно не має жодного відношення до даного кримінального провадження та є особистою власністю ОСОБА_5 , остання перенесла три операції, проходить постійне лікування, а тимчасово вилучені грошові кошти передбачалися як витрати на лікування.
Слідчий суддя, вислухавши думку слідчого, власника тимчасового майна, захисника підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали дійшла наступного висновку.
Згідно ст. ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України, визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів клопотання, старший слідчий в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, вказує, що метою накладення арешту на майно є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також те, що майно визнано речовим доказом.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Разом з тим, слідчим та прокурором не підтверджено, що вилучене майно (грошові кошти) є речовими доказами, тобто не підтверджено, що вилучені під час обшуку кошти є засобами та предметами вчинення кримінального правопорушення.
Клопотання не містить належного обґрунтування підстави та мети ініційованого заходу забезпечення, а також не підтверджено належним чином, що вилучені грошові кошти належать саме підозрюваному ОСОБА_6 .
Крім того, під час розгляду клопотання власником тимчасово вилученого майна були надані докази належності саме їй вилучених грошових коштів та необхідності спрямувати особисті кошти на власне лікування.
Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Керуючись вимогами ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

У задоволені клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1