Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1699/21

Номер провадження: 1-кс/511/588/21

13.08.2021 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб відділення №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:
12 серпня 2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана скарга, згідно якої ОСОБА_3 просить визнати бездіяльність посадових осіб відділення № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, незаконною; зобов`язати службових осіб відділення № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області внести відомості до ЄРДР за її заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 КК України.

ОСОБА_3 в обгрунтування заявлених вимог зауважила, що 14 липня 2021 року вона звернулась до відділення № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 КК України.

Попри це, 10 серпня 2021 року від посадової особи відділення № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області скаржник дізналася, що відомості про кримінальне правопорушення, про які вона зазначила в заяву не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а лише зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень під № 1561.

Позиція учасників розгляду скарги.
ОСОБА_3 надала пояснення, та просила прийняти рішення на розсуд суду.

Уповноважена особа відділення № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області до зали судових засідань не з`явились, належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду скарги.

Положення частини третьої статті 306 КПК України визначають, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду скарги.
Відповідно до частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора : бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Положення частини першої статті 214 КПК України визначають, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Частина четверта вищевказаної статті КПК України регламентує, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Верховний Суд в постанові від 19 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) зробив висновок: «...положеннями ст.3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин....».

У Рішенні Конституційного Суду України від 17 червня 2019 року № 4-р(II)/2020, а саме у пункті 5 мотивувальної частини, зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року (справа №818/1526/18), у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При дослідженні матеріалів ЖЄО за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 14 липня 2021 року, встановлено, що уповноважені особи відділення №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області відмовили у реєстрації вказаної заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, оскільки не вбачається склад кримінального правопорушення.

З цього приводу слідчий суддя вважає необхідним зауважити, що відповідно до судової практики, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 08 грудня 2020 року (справа №991/7669/20) «…реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення…».

Диспозиція статті 358 КК України передбачає відповідальнь за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

Попри це, скаржник вказує, що начальник БТІ в грубій формі відповіла на прохання видати їй довідку з зазначеним номером будинку, який потрібен заявнику. Попри це, вказана заява не містить відомостей відносно того, що начальник БТІ здійснив підробку тих чи інших документів, а тому виходячи з імперативних завдань кримінального провадження, а також враховуючи судову практику, слідчий суддя не вбачає бездіяльності посадових осіб відділення №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

На підставі викладеного, керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб відділення №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року №4-р(ІІ)/2020 (справа №3-180/2018 (1644/18) положення частини третьої статті 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чиність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У зв`язку з чим, ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1