Номер провадження: 11-кп/813/1307/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 к
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08.04.2021 року, у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР №0006502 від 19.09.2018 року та №0003971 від 29.07.2019 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.04.2021 рокубув продовжний строк тримання під вартою ОСОБА_7 обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України, з визначеним розміром застави у розмірі 576 300 грн., оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинуваченої був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобігання ризикам та її належну процесуальну поведінку.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в які просить суд скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченій запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі, також зменшити розмір застави до 153 680 грн., посилаючись на те, що ухвала суду є необґрунтованою, а обраний запобіжний захід занадто суворий, так як суд не врахував, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, неправомірних дій не вчиняла та має постійне місце проживання.
Обвинувачена не має на меті уникати кримінальної відповідальності, переховуватися від слідства та уникати процесуальних обов`язків.
Визначений розмір застави є занадто великим та не співрозмірним для обвинуваченої.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинувачену, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про подовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно ч.3 ст. 392 КПК України, ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.422-1 КПК України, якою передбачений порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовуються з суду першої інстанції:
-ухвала про продовження строку тримання під вартою;
-клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Апеляційний суд, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до наступного.

Так, в провадженні Київського районного суду м. Одеси від 08.04.2021 року знаходяться об`єднані кримінальні провадження, внесені до ЄРДР №0006502 від 19.09.2018 року та №0003971 від 29.07.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 увчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України.

Відповідно до положень кримінального процесуального закону, встановлення доведеності вини ОСОБА_7 або встановлення невинуватості останньоїу вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевіряється.

Оскаржуваною ухвалою суду від 08.04.2021 рокубув продовжний строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 до 07.06.2021 року, так як прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися, вони виправдовують тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, а також доведено обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Зокрема, в ухвалі суд першої інстанції встановив, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, а саме, що не зменшилися заявлені прокурором ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на вагомість та тяжкість висунутого обвинувачення, а також тієї обставини, що не усі свідки та учасники кримінального провадження допитані.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що доцільно подовжити термін тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою на даній стадії процесу, так як застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним на теперішній час ризикам є недостатнім. Суд не має можливості закінчити судовий розгляд кримінального провадження у визначений строк дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою з поважних причин.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ризики, які були встановлені в попередніх судових рішеннях, якими вирішувалося питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченої, оскільки суд першої інстанції дотримався приписів ст. 331 КПК України та розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.

Так, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності під час розгляду кримінального провадження вини ОСОБА_7 , передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачена, враховуючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі встановлення її вини, може вдатися до спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Крім того, апеляційний суд вважає, що не зменшився ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності,перебуваючи на волі та будучи обізнаною про місце проживання свідків, які ще не допитані, може вчинити на них вплив, з метою зміни останніми показань.

Також ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, підтверджується кількістю вчинених епізодів злочину, які відносяться до злочинів вчинених у сфері наркотичних засобів.

Таким чином, на думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

При розгляді питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував дані про особу обвинуваченої, у тому числі і ті обставини, які зазначені в апеляційній скарзі захисника.

До апеляційної скарги не додані документи, які б вказували на наявність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до в п.3 ч.5 ст.182 КПК України зазначено, що розмір застави, щодо особи підозрюваної у вчиненні особо тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Суд дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та, з урахуванням обставин злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , особи обвинуваченої, її майнового стану, визначив розмір застави, передбачений межами п.3 ч.5 ст.182 КПК України, який становить 576300 грн.

Апеляційний суд вважає, що такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам.

Під час судового та апеляційного розгляду стороною захисту не було надано доказів, які б впливали на визнання необґрунтованим розміру застави, застосованому в ухвалі суду.
На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини, встановлення яких є обов`язковим при продовженні тримання особи під вартою, відповідно до приписів ст.ст. ст. 199, 331, 422-1 КПК України, врахував дані про особу обвинуваченої та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, так як більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання наявним ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, в зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді не вбачається

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08.04.2021 року, у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР №0006502 від 19.09.2018 року та №0003971 від 29.07.2019 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України, з визначенням застави у розмірі 576300 грн., - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 23.04.2021 року, о 10 годині 00 хвилин, в залі судових засідань №10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3