Дата документу 15.02.2021 Справа № 333/3157/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3157/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/316/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2020 року, якою обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повернутий прокурору, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001422 від 8 травня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повернутий прокурору.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що класифікується як кримінальний поступок, у зв`язку з чим, на підставі підпункту 5 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року (який набрав чинності 1 липня 2020 року), обвинувальний акт підлягає поверненню як такий, що був направлений до суду до набрання чинності цим Законом та не призначений до судового розгляду на момент набрання ним чинності.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову, якою повернути справу до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в судовому засіданні приймали участь його захисники адвокати ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , але він не бажав працювати з адвокатом ОСОБА_11 , який його не влаштовує.
Разом з тим, суд першої інстанції не з`ясував його думки з цього приводу та провів судове засідання за участі двох адвокатів, надавши адвокату ОСОБА_11 можливість висловитись з приводу поданого клопотання та врахувавши його думку при прийнятті рішення.
Вважає, що у зв`язку з такими діями суду, він був позбавлений права вільного вибору захисника, чим порушено ч. 1 ст. 59 Конституції України.
Крім того, суд не ознайомив його з правами та обов`язками, чим порушив вимоги ч. 8 ст. 42 КПК України.
Від представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на адресу апеляційного суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про повернення обвинувального акта прокурору, а обвинувачений намагається затягувати розгляд справи, просить апеляційну скаргу останнього залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора та представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями кримінального процесуального кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення обвинувального акта для приведення у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», повністю ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.
Так, відповідно до п.п. 5 п. 4 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII, який набрав чинності 1 липня 2020, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.
З системного аналізу положень КПК України слідує, що з 1 липня 2020 року судам необхідно повертати обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за обвинуваченням особи у вчиненні проступків, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду.
Як встановлено апеляційним судом, обвинувальний акт у кримінальному № 0001422 від 8 травня 2020 року відносно ОСОБА_7 , який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, надійшов до суду 19 червня 2020 року та станом на 1 липня 2020 року до судового розгляду призначений не був.
Доводи апеляційної скарги про порушення права на захист є нічим необґрунтованим твердженням, оскільки адвоката ОСОБА_11 було залучено для захисту обвинуваченого під час досудового розслідування, від якого ОСОБА_7 в порядку ст. 54 КПК України не відмовлявся. До початку проведення попереднього судового засідання жодних заперечень щодо участі адвоката ОСОБА_11 в судовому засіданні не висловлював.
Крім того, у судовому засіданні від 28 жовтня 2020 року адвокат ОСОБА_11 висловив позицію щодо можливості повернення обвинувального акта прокурору, яка повністю співпадала з думкою самого обвинуваченого та його іншого захисника адвоката ОСОБА_8 , потерпілої, її представника та прокурора, які всі не заперечували проти задоволення клопотання потерпілої.
Також усупереч доводів апеляційної скарги, суд першої інстанції ознайомив обвинуваченого з його правами та обов`язками, що підтверджується наявною в матеріалах кримінального провадження розпискою від 26 червня 2020 року про ознайомлення з пам`яткою про права та обов`язки обвинуваченого (а.с. 17).
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні із дотриманням вимог кримінального процесуального закону прийняв обґрунтоване рішення про повернення обвинувального акта прокурору, і підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2020 року, якою обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повернутий прокурору, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4