Справа № 646/25/19
№ провадження 1-кп/646/194/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
особи, яка не досягла віку кримінальної
відповідальності ОСОБА_4

її законного представника ОСОБА_5

захисника неповнолітнього ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

законного представника неповнолітнього

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора прозастосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який після досягнення одинадцятирічного віку і до досягнення віку, з якого настає кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, у кримінальному провадженні № 0001826 від 27.08.2017, стосовно неповнолітнього

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має неповну середню освіту, учня ЗОШ №91, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Малолітній ОСОБА_4 , будучи особою, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, за наступних обставин.

Так, малолітній ОСОБА_4 26.08.2017 близько 00 години 10 хвилин, знаходячись біля виходу зі станції метро «Проспект Гагаріна» біля будинку АДРЕСА_2 , в ході виниклого конфлікту зі своїм знайомим малолітнім ОСОБА_7 , діючи з метою нанесення тілесних ушкоджень останньому, з мотивом особистої неприязні, з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, біля входу в метро взяв з землі порожню скляну пляшку та кинув в малолітнього ОСОБА_7 , який в цей час спускався по сходах у метро. Малолітній ОСОБА_4 пляшкою влучив в голову ОСОБА_7 , від чого вона розбилася, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з наявністю забито-рваної рани скронево-тім`яною області з права, вдавленого перелому тім`яної кістки з права, епідулярного крововиливу, забою головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Допитана у судовому засіданні особа, яка не досягла віку кримінальної відповідальності неповнолітній ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України при обставинах, викладених в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 до настання повноліття.
Захисник ОСОБА_6 , законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 , законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримали заявлене клопотання.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що виховує сина у неповній родині, за характером ОСОБА_4 взагалі спокійний, допомагає їй по господарству. Характеризує сина позитивно та висловила згоду про передачу сина їй під нагляд, який вона може здійснювати.
Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомив про обставини вчинення щодо нього суспільно-небезпечного діяння та зазначив, що 26.08.2017 між ним та його другом ОСОБА_4 виник конфлікт, вони ображали словесно один одного та згодом він попрямував у напрямку входу до станції метро «Проспект Гагаріна», потім він відчув удар в область голови, одразу не зрозумів чим, потім побачив рану. Сторонні люди викликали швидку допомогу. Також зазначив, що він перебував на стаціонарному лікуванні, потім продовжував лікування амбулаторно. На даний час відносини між ним та ОСОБА_4 відсутні, негативні наслідки для стану здоров`я інколи мають місце у вигляді головного болю.
Згідно висновку експерта № 12-14/842-А/18 від 13.11.2018 тілесні ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з наявністю забито-рваної рани скронево-тім`яною області з права, вдавленого перелому тім`яної кістки з права, епідулярного крововиливу, забою головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, чи вчинене це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, чи слід застосовувати до нього примусові заходи виховного характеру, якщо слід, то які саме.

Частиною 2 ст. 105 КК України передбачені примусові заходи виховного характеру, які суд застосовує до неповнолітньої особи.

Згідно з п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Пунктом 2 вищезазначеної постанови пленуму передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України. Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують: у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України; до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України); при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Суд, ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 38 КПК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Враховуючи пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 , які вони дали в судовому засіданні, дослідивши надані прокурором докази, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень є доведеним.

Кримінальній відповідальності за ч.1 ст.121 КК України підлягають особи, які на момент скоєння вказаного злочину досягли 14 років.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .
Станом на день вчинення суспільно небезпечного діяння, а саме 26.08.2017 ОСОБА_4 не було досягнуто 14 років, а тому до нього слід застосувати примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до характеристики ОСОБА_4 наданої з Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 160 Харківської міської ради де навчався ОСОБА_4 , він характеризується як учень з девіантною поведінкою. Навчався на достатньому та середньому рівні, постійно потребував контролю збоку вчителів та матері. Часто конфліктував з учнями.
На обліку у дитячого лікарі психіатра та в наркологічному кабінеті на диспансерному обліку не перебуває.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 932 від 18.12.2018 ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання у формі не соціалізованого розладу поведінки. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
У судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що він зробив для себе всі необхідні висновки, щиро розкаюється, зазначає. що більше такого не повториться.
Вказані обставини дають підстави вважати, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 можливе із застосуванням до нього такого заходу виховного характеру, як передача неповнолітнього під нагляд матері, яка є його законним представником та надала свою згоду про передачу сина їй під нагляд.
Законним представником потерпілого заявлено цивільний позов до матері ОСОБА_4 ОСОБА_5 на відшкодування: матеріальної шкоди 16455,06 грн, моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

У відповідності до положень ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Таким чином, законні підстави для розгляду цивільного позову під час розгляду клопотання прокурора про застосування у кримінальному провадженні примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який після досягнення одинадцятирічного віку і до досягнення віку, з якого настає кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, відсутні, тому позов підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 97, 105 КК України, статтями 128, 129, 498, 500, 501 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001826 від 27.08.2017 про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, відносно ОСОБА_4 , щодо діянь, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України- задовольнити.
Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді:
- обмеження дозвілля в період часу з 22-00 години до 06-00 години, строком на один рік;
- передання під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянці України, уродженці м.Тамбова Російської Федерації, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення ним повноліття.
Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 залишити без розгляду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга Харківському апеляційному судучерез Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошений 06 серпня 2021 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1