ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2021 року м. Фастів Київська область
В С Т А Н О В И В :
Захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_4 09.06.2021 було подано скаргу на незаконне затримання ОСОБА_3 у зв`язку із порушенням вимог КПК щодо складання протоколу затримання та про його звільнення з під варти.
Захисник ОСОБА_3 суду пояснив, шо 08.06.2021 слідчим Фастівського РУП ОСОБА_7 здійснено затримання ОСОБА_3 та складено відповідний Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. В даному протоколі зазначено час затримання 08 червня 2021 року о 09 годині 42 хвилини, за адресою: АДРЕСА_1 , в Протоколі також зазначено, що затримання ОСОБА_3 здійснено з підстав того, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин».
В розділі Протоколу «конкретні факти й відомості» будь-яких відомостей не зазначено. Тобто, з розділу Протоколу «конкретних фактів і відомостей» не вбачається жодних фактичних даних та обставин, що свідчать про те, що дійсно «безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин».
Не зазначено зокрема ні потерпілих, ні очевидців, ні будь-яких ознак виявлених на тілі, одязі чи місці події, які давали б достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 дійсно «щойно вчинив злочин». Тобто, в даному випадку очевидці - відсутні, потерпілі - відсутні, сукупність ознак на тілі, одязі та місці події - відсутні, та в Протоколі не зазначені.
Також, адвокат ОСОБА_4 зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 станом на момент подання цієї скарги досі не вручено, тобто останній згідно положень ст. 42 КПК України статусу підозрюваного досі не набув.
Окрім того, як зазначено в Протоколі ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 307 КК України, тому, затриманню особи, яку підозрюють у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 307 КК України в будь-якому випадку мають передувати слідчі дії та/або фактичне вилучення у особи певних наркотичних засобів (психотропних речовин, тощо), чого в даному випадку не відбулося.
Більше того, таке затримання на підставі положень ст. 208 КПК України має бути здійснено виключно у випадку, якщо особа вчинила злочин «щойно», чого в даному випадку також не відбулося та з Протоколу не вбачається.
В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав та просив звільнити ОСОБА_3 з -під варти.
Прокурор та слідчий заперечували проти задоволення заяви, прокурор суду пояснив, що підозра ОСОБА_3 була вручена без порушення встановлених законом строків протягом 24 годин після затримання, форма протоколу є стандартною (затвердженою), а не зазначення в протоколі затримання номеру кримінального провадження не можу свідчити про незаконність затримання.
Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Відповідно до ч. 18 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,
Слідчим суддею встановлено, що згідно протоколу затримання від 08.06.2021, час фактичного затримання о 09 год 42 хвл, АДРЕСА_1 , було затримано ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України.
Захисник підозрюваного ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 вважає, що оскільки затримання відбулося до вручення підозри, а також не зазначено зокрема ні потерпілих, ні очевидців, ні будь-яких ознак виявлених на тілі, одязі чи місці події, які давали б достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 дійсно «щойно вчинив злочин», то затримання є незаконним, а тому підозрюваного слід негайно звільнити з під варти.
Відповідно до ч.2,3 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
Судом встановлено, що повідомлення про підозру вручено ОСОБА_3 09.6.2021 о 09-37 годині, що зафіксовано на відеозапису, тобто у строки визначені статтею 278 КПК України. Від підпису ОСОБА_3 відмовився.
Щодо затримання ОСОБА_3 до набуття ним статусу підозрюваного, то суд дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 211 КПК України, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.
Припис ч. 1 ст. 276 КПК визначає, що порядок «здійснення» повідомлення про підозру полягає у врученні останнього. Отже, «складення» повідомлення суд відносить до самостійної, але нерозривної складової його вручення.
Виходячи саме з такого принципу та підходу, і слід здійснювати тлумачення норм права при їх застосуванні в процесі повідомлення особі про підозру.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК, підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 Кодексу: зокрема, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, в даному випадку, має місце набуття особою ОСОБА_3 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки останній затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто статус підозрюваного безпосередньо пов`язаний із процесуальним затриманням особи.
При цьому, суд звертає увагу, що підозрюваною особою ОСОБА_3 стає лише у разі здійснення щодо нього усіх передбачених Кодексом процедур з дотриманням встановленого порядку їх вчинення, що обумовлено вимогами ч. 1 ст. 8 та ч. 1 ст. 9 КПК.
Відповідно до вимог КПК України затримання особи передбачає два порядки затримання: 1) затримання підозрюваного, обвинуваченого на підставі ухвали слідчого судді,суду з метою приводу (ст.187-191 КПК України); 2) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, яке в свою чергу, поділяється на законне затримання (ст.207 КПК України) та затримання уповноваженою службовою особою (ст.208 КПК України).
Затримання особи без ухвали слідчого судді є основним видом цього тимчасового запобіжного заходу, який здійснюється з метою припинення кримінального правопорушення, попередження уникнення від слідства чи суду та запобігання спробам перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Можливість затримання особи без попереднього отримання рішення суду обумовлена тим, що часто необхідність затримання виникає раптово і має невідкладний характер.
Затримання уповноваженою службовою особою регламентовано ст. 208 КПК України, в якій передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Крім цього, суд звертає увагу, що кримінальне процесуальне затримання є різновидом саме запобіжного заходу, а не слідчою дією, бо вичерпний зміст затримання полягає в запобіганні ухилення підозрюваного, обвинуваченого від слідства і суду, припиненні його злочинної діяльності, запобіганні фальсифікації ним доказів.
Разом з цим, суд також звертає увагу, що затримання не може бути віднесено до категорії слідчих дій, оскільки здійснюється, за виключенням його застосування з метою забезпечення приводу, до внесення відомостей про правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а слідчі дії можуть проводитись лише після цього.
Крім цього, не зазначення в протоколі затримання номеру кримінального провадженн не свідчить про незаконність затримання особи.
Отже, затримання ОСОБА_3 відбулося відповідно до вимог статті 208 КПК України та з дотриманням строків вручення підозри визначених статтею 278 КПК України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність обставин викладених у поданій скарзі.
Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_3 з під варти.
Керуючись ст. 206-209, 211,278 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги сторони захисту -адвоката ОСОБА_4 про звільнення підозрюваного ОСОБА_3 з під варти - відмовити.
Ухвала в порядку ст..309-310 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1