ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/1109/15 Номер провадження 11-кп/814/460/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шишацького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст.193 КПК України без визначення розміру застави та встановлення строку дії ухвали.
Згідно з ухвалою суду в провадженні Шишацького районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000059 від 24.03.2015 щодо ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Відповідно до обвинувального акта, 24.03.2015 року близько 18 год. 20 хв., не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем «DAEWOO MATIZ», р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , рухаючись по правій смузі автодороги по вулиці Садовій в смт.Диканька Полтавської області, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони автошляху Н12 Суми-Полтава в напрямку перехрестя вул. Садової-Чайковського, в момент об`єктивної появи в полі зору пішохода ОСОБА_9 , при зміні напрямку руху не переконався, що даний маневр буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, здійснив виїзд на праве відносно напрямку руху узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який рухався по тому ж узбіччю в попутному з автомобілем напрямку, чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя. ОСОБА_7 за вищевказаних обставин грубо порушив вимоги п.10.1 ПДР України, що знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та наслідками, що настали.

Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що оскільки обвинувачений ОСОБА_7 ухиляється від явки до суду, місце його знаходження невідоме та останній оголошений у міжнародний розшук з 23.08.2017 року, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з рішенням суду до апеляційного суду із пропуском строку на апеляційне оскарження з апеляційною скаргою звернувся захисник, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Вказує на відсутність обґрунтування та підстав для проведення судового розгляду в закритому режимі; невідповідність вказаної ухвали вимогам ч.1 ст.196 КПК України, оскільки в останній відсутнє посилання на те, які саме ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України є наявними.
Зазначає про порушення права обвинуваченого на захист, оскільки ч.6 ст.193 КПК України передбачає розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у разі, якщо обвинуваченого оголошено у міжнародний розшук, лише за відсутності обвинуваченого, а не його захисника.
Інші учасники ухвалу суду не оскаржували.
З огляду на те, що апелянт, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурор ОСОБА_10 подали заяви про розгляд апеляційної скарги без їх участі, при цьому захисник вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, прокурор просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити; обвинувачений ОСОБА_7 з 23.08.2017 року перебував у міжнародному розшуку, 10.04.2019 року був розшуканий та на даний час перебуває за межами України та щодо нього продовжує вирішуватися питання щодо екстрадиції, колегія суддів, керуючись положеннями статті 422-1 КПК України, вважає за можливе ухвалити судове рішення без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 цього Кодексу.
Як вбачається матеріалів справи, суд першої інстанції на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, врахував існування ризику переховування ОСОБА_7 від суду, вказавши на ухилення останнього від явок до суду та його перебування у міжнародному розшуку.
Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження та ухвали суду першої інстанції згідно повідомлення Підрозділу інтерполу та євро полу ГУ НП в Полтавській області від 30.08.2017 року та копії звіту щодо особи НЦБ Інтерполу м.Київ, ОСОБА_7 оголошений в міжнародний розшук з 23.08.2017 року, наразі за місцем проживання та реєстрації відсутній, знаходиться за межами України.
Відповідно, розгляд клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу здійснювався у закритому судовому засіданні, оскільки здійснення провадження у відкритому судовому засіданні могло призвести до розголошення таємниці НЦБ Інтереполу, що охороняється законом.
Окрім цього суд оцінив у сукупності всі обставини що враховуються при обранні запобіжного заходу, як того вимагають приписи ст.178 КПК України, а саме, тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разу визнання його винуватості, вагомість наявних доказів, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, сімейний та майновий стан, місце проживання, репутацію.
Отже, суд, всупереч твердженням апелянта, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду, оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи апелянта щодо порушення права на захист обвинуваченого через розгляд питання обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу без участі його захисника є безпідставними, оскільки на момент розгляду клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом першої інстанції останній перебував у розшуку та захисника не мав. Адвокат ОСОБА_11 відповідно до його заяви від 14.11.2016 року відмовився від виконання своїх обов`язків із здійснення захисту ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.4 ст.47 КПК України у зв`язку із незгодою з обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що обраний судом запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 є необхідним для запобігання існуючому ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового провадження, а ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не встановлено. Тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Окрім того, відповідно до ч.6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження суд за участю обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шишацького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4