Справа № 645/3828/20
Провадження № 1-кп/645/344/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2021 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулиничі Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого:
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 1, ст. 296 ч. 1 КК України,
02.05.2020 приблизно о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_4 , перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , з яким, використавши нікчемний привід, вступив в словесний конфлікт. В ході словесного конфлікту, у ОСОБА_4 виник злочинний намір спрямований на вчинення хуліганський дій.
Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на вчинення хуліганський дій, ОСОБА_6 , діючи умисно, з хуліганських мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та бажаючи діяти саме таким чином, підійшов до ОСОБА_5 та наніс йому не менш ніж 6 ударів кулаками обох рук в область обличчя, від чого ОСОБА_5 впав на землю на живіт.
Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи свої хуліганські дії та виражаючи явну неповагу до суспільства, що виразилась у відкрито вираженому, очевидному для винного та інших осіб зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих у суспільстві правил поведінки, моралі, благопристойності, усвідомлюючи, що він грубо порушує встановлені правила громадського порядку та через свою особисту виняткову зухвалість, не реагуючи на зауваження перехожих, скориставшись тим що ОСОБА_5 лежить на землі та не чинить опір наніс останньому не менш ніж 5 ударів ногами в область обличчя та не менш ніж 4 удари ногами в область тулубу з лівої сторони.
Так, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/1342-С/2020 від 19.06.2020 тілесні ушкодження у вигляді: сукупної черепно-мозкової травми та травми кісток черепу у вигляді - струсу головного мозку з наявністю забійних ран, синців, саден на голові; перелому кісток носу, лівобічного перелому нижньої щелепи. За степенем тяжкості сукупна черепно-мозкова травма та травма кісток черепу у вигляді - струсу головного мозку з наявністю забійних ран, синців, саден на голові; перелом кісток носу, лівобічний перелом нижньої щелепи не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості (згідно п.п 2.2.1 а, б, в, і 2.2.2 наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 № 6 «Правил, судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».
Крім того, 02.05.2020 приблизно о 23 годині 20 хвилин у ОСОБА_4 , який в цей момент перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , де вступив в словесний конфлікт з раніше незнайомим йому ОСОБА_5 , на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, обумовлених відмовою потерпілого пригостити ОСОБА_4 цигаркою, виник злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та бажаючи діяти саме таким чином, підійшов до ОСОБА_5 та наніс йому не менш ніж 6 ударів кулаками обох рук в область обличчя, від чого ОСОБА_5 впав на землю на живіт.
Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , скориставшись тим що останній лежить на землі та не чинить опір, розуміючи, що його умисні протиправні дії призведуть до тривалого розладу здоров`я потерпілого, умисно наніс ОСОБА_5 не менш ніж 5 ударів ногами в область обличчя та не менш ніж 4 удари ногами в область тулубу з лівої сторони.
Так, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/1342-С/2020 від 19.06.2020 тілесні ушкодження у вигляді: сукупної черепно-мозкової травми та травми кісток черепу у вигляді - струсу головного мозку з наявністю забійних ран, синців, саден на голові; перелому кісток носу, лівобічного перелому нижньої щелепи. За степенем тяжкості сукупна черепно-мозкова травма та травма кісток черепу у вигляді - струсу головного мозку з наявністю забійних ран, синців, саден на голові; перелом кісток носу, лівобічний перелом нижньої щелепи не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості (згідно п.п 2.2.1 а, б, в, і 2.2.2 наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 № 6 «Правил, судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, пояснивши про обставини, викладені вище в цьому вироку, про що шкодує, в скоєному розкаявся.
Показання ОСОБА_6 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та за ч.1 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Вину обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень за ст. 122 ч. 1 та ст. 296 ч. 1 КК України суд вважає доведеною.
При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, а також відомості, які характеризують його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд вважає каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
Згідно вимог ч. 1 ст. 65 КК України покарання винній особі має бути призначено із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. При цьому, призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.
Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Як зазначено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів».
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, відомостей, що характеризує особистість обвинуваченого з місця проживання та відомостей про стан його здоров`я не надано.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, наслідки вчинених кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставини, що пом`якшує покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, та з урахуванням позиції прокурора, яка просила призначити покарання обвинуваченим у вигляді обмеження волі без реального відбування покарання, з випробуванням.
На думку суду, призначення покарання у виді обмеження волі із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК України при здійсненні контролю за поведінкою засудженого відповідно до положень ст. 76 КК України, з урахуванням фактично встановлених обставин у справі та наведених вище, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю відповідає принципам і правилам призначення покарання, які містяться в нормах ст.ст. 65, 66 КК України.
Речові докази відсутні.
Судові витрати відсутні.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 не заявлявся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 1 та ст. 296 ч. 1 КК України і призначити йому покарання:
-За ст. 122 ч. 1 КК України два роки обмеження волі;
-За ст. 296 ч. 1 КК України три роки обмеження волі.
На підставі ч. 1 ч. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді трьох років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя