ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/430/21 Доповідач: ОСОБА_1
Справа № 619/881/21 Слідчий суддя: ОСОБА_2
№ 1-кс/619/205/21
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19.02.2021 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання його заяви від 12.02.2021,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19.02.2021 у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відповідно його заяви від 12.02.2021 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19.02.2021 по справі № 619/881/21 щодо відмови у задоволенні його скарги; постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого суддю Дергачівського районного суду розглянути його скаргу від 12.02.2021.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що відповідно до вимог статті 411 КПК України присутня невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам (Бездіяльності уповноваженої особи Дергачівського ВП щодо невнесення відомостей до ЄРДР), що стосується формальних ознак злочину. Вони зазначені в заяві. Тобто висновки суду спростовуються самою заявою з відміткою про вручення заяви.

Крім того, заявник вважав, що відповідно до вимог статті 413 КПК України мало місце неправильне застосування статті 214 КПК України, а також законне оскарження бездіяльності слідчого відповідно до вимог статті 214 КПК України.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги заявник та прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явилися. При цьому, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить розглядати скаргу за його відсутності.

Враховуючи стислі строки, регламентовані частиною 2 статті 422 КПК України, колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі заявника та прокурора, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаною заявою, оскільки в даній заяві не наведено формальних ознак злочину, які заявник вважає вчиненим, а також сама скарга ОСОБА_6 містить лише формальну вказівку на порушення уповноваженою особою Дергачівського ВП норм чинного законодавства без конкретизації дати, умов, фактів, обставин бездіяльності, яка згідно пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України є предметом оскарження до слідчого судді.

З висновком слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 12.02.2021 погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до статті 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пунктів 4, 5 частини 5 статті 214 КПК України.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК України).
Відповідно частини 1 статті 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення, а повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту заяви ОСОБА_6 від 12.02.2021 вбачається, що він фактично не згоден з висновком Дергачівської РДА від 28.05.2019 за № 10-49/1744, який складено по результатам комісії, яка відбулась 21.05.2019, де було прийнято рішення № 51 та вівся протокол комісії № 7. Зокрема, на думку заявника, під час проведення комісії 21.05.2019 службовцями Дергачівської РДА ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими членами комісії були вчинені дії, пов`язані з їх службовим становищем, які мають ознаки кримінальних злочинів, передбачених статтями 356, 364, 365, 367 КК України, які призвели до заподіяння істотної шкоди його синові та йому під час вирішення питання щодо виховання сина та спілкування з ним під час розгляду цивільної справи у суді.

Колегія суддів зазначає, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

З врахуванням встановлених обставин та наведених норм кримінального процесуального законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що зміст заяви ОСОБА_6 від 12.02.2021, яким розцінюються вчинені дії службовцями Дергачівської РДА, пов`язані з їх службовим становищем, при наданні висновку від 28.05.2019, які на думку заявника призвели до заподіяння істотної шкоди його сину та йому під час вирішення питання щодо виховання сина та спілкування з ним, не свідчить про вчинення останніми кримінального правопорушення, а є фактичною незгодою з діями членів цієї комісії під час надання висновку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що даних про те, що зазначений висновок був оскаржений заявником у передбаченому Законом порядку, матеріали справи не містять.

Також, як вбачається з відкритих джерел, а саме, з Єдиного державного реєстру судових рішень (№ рішення 95653948), постановою Верховного Суду від 17.03.2021 касаційна скарга ОСОБА_6 задоволена частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 15.10.2020 змінено, виключивши з її мотивувальної частини посилання на Декларацію прав дитини, прийняту Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. В решті постанова Харківського апеляційного суду від 15.10.2020 залишено без змін.

При цьому, Верховним Судом надано оцінку висновку Дергачівської РДА від 28.05.2019 № 10-49/1744, який був складений за результатами комісії, яка відбулась 21.05.2019 та прийнято рішення № 51.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що підстав для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування за поданою 12.02.2021 ОСОБА_6 заявою до Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, не вбачається.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції вважає такими, що не заслуговують на увагу і не є підставою для задоволення його скарги на бездіяльність посадової особи Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407,412, 419, 422 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 19.02.2021 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: