ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/7753/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/216/21 Доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
заявника - ОСОБА_6 ,
представника заявника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харковавід 14 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харковавід 14 січня 2021 року поновлено ОСОБА_6 строк звернення до суду зі скаргою та відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність Харківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР.
В обґрунтування свого рішення слідчий суддя послався на те, що заява ОСОБА_8 про вчинення злочинуне відповідає вимогам ст.214 КПК України, та не містить обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а фактично виражає незгоду ОСОБА_6 з процесуальними діями судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 .
ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу та зобов`язати відповідальних осіб Харківської обласної прокуратури внести до ЄРДР відомості, які свідчать про вчинення суддею ОСОБА_10 злочину, передбаченого, ч.1 ст.367 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що слідчий суддя зазначив в ухвалі те, що заява ОСОБА_6 про вчинення злочину не відповідає вимогам ст. 214 КПК України, та не містить обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а отже слідчий суддя фактично аналізував заяву про вчинення злочину, а не скаргу. Крім того, як вбачається з тексту ухвали у справі № 646/7753/20 від 14.01.2021, слідчий суддя зводить скаргу ОСОБА_6 до вираження незгоди з процесуальними діями судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 . Проте пропущення суддею строків притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та невжиття жодних дій для запобігання спливу таких строків не є процесуальними діями.
Зазначає, що під час судового розгляду слідчий суддя повинен був надати оцінку виключно процесуальним діям (бездіяльності) працівників Харківської обласної прокуратури стосовно відповідності їх дій (бездіяльності) чинному КПК України щодо строків прийняття та розгляду заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення. Питання щодо надання оцінки змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення і оголошення висновків, щодо наявності або відсутності в діях працівників Прокуратури об`єктивних ознак складу злочину вирішуються судом безпосередньо під час розгляду справи.
Вказує, що не зважаючи на імперативні приписи ст.214 КПК України слідчий суддя не задовольнив скаргу на неправомірну бездіяльність службових осіб Харківської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, чим порушив права
ОСОБА_6 судове засідання апеляційного суду прокурор будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення заявника ОСОБА_6 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.
Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Крім цього, слід звернути увагу, що аналіз змісту положень ст.214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.
При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі достатніх відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.
Таким чином, КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень, що містять у собі відомості про склад кримінального правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Якщо у заявах чи повідомленнях таких фактичних даних не зазначено, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч.1 ст.367 КК України встановлено кримінальну відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Згідно роз`яснень, що містяться у науково-практичному Коментарі, службова недбалість може виявлятися у формі бездіяльності, коли суб`єкт повністю не виконує покладені на нього службові обов`язки, або дії, коли покладені на нього службові обов`язки хоча і виконуються, але неналежним чином - не так, як того потребують інтереси служби. Невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків свідчить про те, що службова особа не тільки повинна була, а й мала реальну можливість виконати покладені на неї службові обов`язки належним чином, тобто могли діяти так, як того вимагають інтереси держави. Відповідальність за ст.367 КК України настає лише у випадку, якщо дії, які вона не виконала чи виконала неналежним чином, входили в коло її службових обов`язків.
Колегія суддів звертає увагу, що розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_6 , оцінка поданого нею звернення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет наявності ознак складу злочину не надається, а лише перевіряється підстава, тобто чи містить таке звернення виклад обставин, які можуть свідчити про вчинення певного кримінального правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 05.10.2020 звернулася до офісу Генерального прокурора із заявою, в якій вона просила внести до ЄРДР відомості, які свідчать про вчинення суддею ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.
У своїй заяві ОСОБА_6 зазначає, що суддя Московського районного суду м.Харкова ОСОБА_9 припустився службової недбалості, тобто неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам потерпілих у справі та призвело до пропуску строків притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.
Зі змісту листа №31/3-883-18 від 21.10.2020 року Харківської обласної прокуратури вбачається, що заява ОСОБА_6 від 05.10.2020 року не є заявою про вчинене кримінальне правопорушення в розумінні ст.214 КПК України.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту апеляційних доводів та пояснень апелянта, щодо необхідності внесення відомостей в ЄРДР про кримінальне правопорушення залишилось незрозумілим чому саме, на суб`єктивну думку апелянтів, головуючий суддя ОСОБА_11 по справі винен у пропуску строку давності, який за загальним обсягом складає три роки, але, як вбачається з матеріалів скарги, 11.05.2018 року обвинувальний акт надійшов до Московського районного суду м.Харкова та тільки 05.08.2020 року кримінальне провадження було передано в провадження судді ОСОБА_10 , а строк давності, з пояснень заявника, збігає 22 жовтня 2020 року.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, щодо того, що право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.
Крім того, колегія суддів зазначає, що наведені в заяві відомості свідчать про наявність незгоди з процесуальною бездіяльністю та рішеннями судді і можуть бути вирішені в апеляційному та касаційному порядку, а тому на цей час не можуть вважатися злочином.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заява ОСОБА_6 від 05.10.2020 року не є заявою про вчинене кримінальне правопорушення в розумінні ст.214 КПК України, а відомості, які викладені в такій заяві, не містять обставин, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення і які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, посадові особи Харківської обласної прокуратури дотримались вимог чинного законодавства України - перевірили заяву ОСОБА_6 та встановили на цей час факт відсутності інформації, яка може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного заявником.
У зв`язку з вищевикладеним колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 .
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, тобто постановленого із грубими порушенням норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає безпідставними.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги колегією суддів не встановлено, а тому її належить залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 307, 309, 404, 405, п.1 ч.3 ст. 407, ст. ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харковавід 14 січня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді