Справа № 199/9742/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1

- суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0001191 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з письмовим клопотанням про заміну захисника ОСОБА_7 , мотивуючи, що у нього з захисником «є розголоси та неузгоджена позиція захисту».
Захисник ОСОБА_7 не заперечував.
Прокурор ОСОБА_5 проти клопотання обвинуваченого заперечувала, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свою відмову, просив суд замінити захисника ОСОБА_7 на іншого, якого визначить безоплатна правова допомога, та підкреслив, що інших мотивів відмови від захисника ОСОБА_7 не існує.
Вирішуючи клопотання, заявлене обвинуваченим ОСОБА_6 , суд враховує, що право обвинуваченого на захист закріплене у п.5 ч.1 ст.129 Конституції України як одна з основних засад судочинства.

Відповідно до вимог ст.20 КПК України, обвинувачений має право на захист, яке полягає у користуванні правовою допомогою захисника. Суд зобов`язаний забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

ОСОБА_6 повідомлений про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК УК України є особливо тяжким злочином.
За приписом ч.1 ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

Право підозрюваного, обвинуваченого на захист є невід`ємною складовою права на справедливий суд (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.21 КПК).
Згідно з частинами 1, 2 ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.
За даним кримінальним провадженням захист обвинуваченого ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду здійснювали, послідовно, захисники: ОСОБА_8 (за призначенням), від якого обвинувачений відмовився під час судового розгляду; ОСОБА_9 (за призначенням), від якої обвинувачений відмовився під час судового розгляду; ОСОБА_10 , з якою обвинувачений склав договір, та від якої обвинувачений відмовився під час судового розгляду; ОСОБА_7 .

Статтею 59 Конституції України визначено право кожного на професійну правничу допомогу.
Забезпечення права на захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого і виправданого у кримінальному провадженні - одна з найважливіших гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина, закріплених ст. 59, ч. 2 ст. 63, п. 5 ч. 3 ст. 129 Конституції України та міжнародними актами, які становлять національне законодавство щодо прав людини і основоположних свобод (ст. 11 Загальної декларації прав людини; ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово підкреслював, що сумлінне забезпечення здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, є обов`язком держави. Адекватний захист обвинуваченого як у суді першої інстанції, так і в суді вищої інстанції має вирішальне значення для справедливості у системі кримінального судочинства.
Зокрема, ЄСПЛ у рішеннях «Камасинський проти Австрії» від 23 листопада 1989 року та «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року зробив висновок про те, що «Конвенція призначена гарантувати не ті права, що є теоретичними та ілюзорними, а ті, що є практичними і реальними... Саме по собі призначення не забезпечує ефективної допомоги, оскільки адвокат, призначений надавати безоплатну правову допомогу, може вмерти, серйозно захворіти, стикатися тривалий час з перешкодами у своїй діяльності або ухилятися від виконання своїх обов`язків. Якщо органи влади ставляться до відома про таку ситуацію, вони повинні або замінити його, або примусити його виконувати свої обов`язки».
Проте, ураховуючи той факт, що під час досудового розслідування та під час судового розгляду захист обвинуваченого ОСОБА_6 послідовно здійснювали чотири захисника, від яких обвинувачений зі спливу часу та певного етапу досудового розслідування та судового розгляду відмовлявся за власною ініціативою, в тому числі від захисника, з якою він склав договір, на теперішній час просить здійснити заміну захисника на іншого з центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що на думку суду набуло систематичний характер, без будь яких об`єктивних причин, зазначених у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ, ураховуючи той факт, що свою відмову від захисника ОСОБА_7 ОСОБА_6 належним чином не обґрунтував, в колегії суддів виникає обґрунтований сумнів щодо використання обвинуваченим свою відмову від захисника як можливе штучне затягування судового розгляду кримінального провадження, зловживання правами обвинуваченого та особисто ним обрану таким чином спосіб захисту.
З огляду на викладене, суд вважає, що відмова обвинуваченого ОСОБА_6 від захисника ОСОБА_7 не може бути прийнята, а тому слід відмовити у задоволенні його клопотання.
Керуючись ч.1 ст.52, ст.ст. 54,369,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Не приймати відмову обвинуваченого ОСОБА_6 від захисника ОСОБА_7 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, а заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Судді:
___________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11 -Почтовик