ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1802/21 Справа № 190/493/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено у задоволенні сумісного подання ДУ П`ятихатська виправна колонія № 122 та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує на незгоду з ухвалою суду першої інстанції.

Зазначає, що він жодного разу не порушив внутрішній розпорядок дня, працював, має заохочення, стягнень не має, страждає на певні захворювання.

Окрім того, вказує на те, що за рішенням адміністрації установи він довів своє виправлення.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні сумісного подання ДУ П`ятихатська виправна колонія № 122 та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, оскільки засуджений ОСОБА_7 є особою неодноразово судимою, відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, будучи раніше засудженим позитивних висновків для себе не зробив, оскільки вчинив новий злочин. Готовності до самокерованої, правослухняної поведінки в умовах обмеженої ізоляції та нагляду не виказує, а тому суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для умовно дострокового звільнення засудженого.
Заслухавши доповідь судді, засудженого, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи сумісне подання установи та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви, судом обґрунтовано враховано те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів свого виправлення, з чим погоджується колегія суддів.
Так, згідно із характеристикою, засуджений ОСОБА_7 за час його перебування в УВП № 4 м. Дніпро характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. Під час перебування в ДУ П`ятихатська виправна колонія № 122 характеризується добре, має одне заохочення, стягнень не має. На виробництві установи не працевлаштований, залучений до суспільно корисної праці по посаді прибиральника відділення СПС №4 на загальних засадах без оплати праці. До роботи та обов`язків ставиться добре. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу Правова освіта.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Наявність у ОСОБА_7 лише одного заохочення за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 29.05.2017 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення. Окрім того, колегія суддів зауважує, що засудженим вказане заохочення було отримано 01.10.2020 року, тобто майже перед зверненням із поданням про умовно-дострокове звільнення.
Також, відповідно до характеристики засудженого, 02.01.2020 року на засіданні комісії, засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у застосуванні ст.82 КК України, оскільки він не став на шлях виправлення, а 17.03.2020 року було відмовлено у застосуванні ст.81 КК України як такому, що не довів своє виправлення.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він жодного разу не порушив внутрішній розпорядок дня, має заохочення, стягнень не має не є підставами для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Твердження засудженого про те, що він працював не може бути взято до уваги, оскільки спростовується характеристикою засудженого, відповідно до якої, ОСОБА_7 не працевлаштований, а лише залучений до суспільно корисної праці в установі.
Посилання засудженого на те, що він страждає на певні захворювання є таким, що підтверджується листом Філії Державної установи Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України у Дніпропетровській та Донецькій областях від 15.06.2021 року, однак, відповідно до цього ж листа, на теперішній час стан здоров`я засудженого ОСОБА_7 задовільний.
Разом з цим, слід зазначити, що при наявності хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання, до засудженого може бути застосовано звільнення від покарання за хворобою відповідно до положень ст.84 КК України.
Доводи засудженого про те, що за рішенням адміністрації установи він довів своє виправлення, колегія суддів вважає таким, що не є безумовною підставою для його умовно-дострокового звільнення, оскільки має враховуватись у сукупності з іншими обставинами.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні подання адміністрації установи та спостережної комісії, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4