Справа № 456/2369/20
Провадження № 1-кп/456/199/2021
УХВАЛА
судового засідання

04 березня 2021 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши під час розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001745 від 27.09.2017 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про визнання доказів очевидно недопустимими,

в с т а н о в и в :
В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 подала клопотання про визнання доказів, зібраних на досудовому розслідуванні очевидно недопустимими, покликаючись на висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати ВС ККС від 22.02.2021 у справі №754/7061/15. Вважає, що всі докази зібрані після 04.01.2019 слід визнати недопустимими, оскільки в резолютивній частині постанови про зміну групи прокурорів, якою було призначено прокурора ОСОБА_3 , вказано інший номер кримінального провадження, інші анкетні дані обвинуваченого та іншу статтю Кримінального кодексу України.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив клопотання, просить суд врахувати, що в постанові про зміну групи прокурорів від 04.01.2019 технічна описка в резолютивній частині, що доводиться витягом з ЄРДР, долученим до матеріалів кримінального провадження.

Потерпіла та представник потерпілої заперечили клопотання захисника.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання адвоката, вважає, що таке клопотання задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження без оцінки їх у взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає і тому вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.

Як на підставу для визнання недопустимими доказів, зібраних на досудовому розслідуванні, адвокат покликається на висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати ВС ККС від 22.02.2021 у справі №754/7061/15, згідно якого за змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла. Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Слід вказати, що обставини справи, встановлені вказаним судовим рішення значно різняться від обставин справи у вказаному кримінальному провадженні. Так, Верховним судом було залишено без змін рішення суду першої та апеляційної інстанції, по провадженні у якому була відсутня постанова про призначення /зміну/ групи прокурорів.

У кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України постанова містить неточності в резолютивній частині, і вказаний недолік буде оцінений судом в нарадчій кімнаті, під час постановлення судового рішення, і з точки зору суду не є істотним порушенням вимог КПК України, за наявності якого суд вправі прийняти рішення про визнання всіх доказів, зібраних на досудовому розслідуванні очевидно недопустимими.

Така позиція суду відповідає практиці Верховного Суду, викладеній зокрема у постанові від 19.01.2021 у справі № 263/5633/15-к, згідно якої окремі недоліки документа не є підставою для визнання доказу недопустимим.
Керуючись ст.ст. 87, 89 КПК України, суд

у х в а л и в :
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про визнання доказів очевидно недопустимими відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1