Справа № 397/229/21
н/п : 1-кп/397/70/21
В И Р О К
Іменем України

03.08.2021 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 26.01.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Родниківка Олександрівського району Кіровоградської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, інваліда 3 групи загального захворювання, не одруженої, яка не має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:
25.01.2021 близько 15:00 год. між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , які перебували у спальній кімнаті за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , після спільного розпиття алкогольних напоїв виникла словесна сварка внаслідок того, що ОСОБА_4 знайшла пляшку горілки, яку її співмешканець заховав під подушкою на ліжку у спальній кімнаті.

В ході словесної сварки у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно і цілеспрямовано, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розуміючи свою фізичну перевагу над останньою, ОСОБА_11 кулаком правої руки наніс останній удар в область ребер зліва, внаслідок чого вона впала на офісний стілець, при цьому вдарилась лівою частиною грудної клітки.

ОСОБА_4 спробувала втекти з приміщення спальної кімнати, та почала бігти в напрямку до виходу з кімнати, від ОСОБА_11 , але він наздогнав її та наніс їй один удар кулаком руки в нижню частину спини, внаслідок чого ОСОБА_4 впала на диван.

У цей час ОСОБА_11 продовжував нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , але їй вдалося вирватись, та вона вибігла у приміщення кухні, де її наздогнав ОСОБА_11 , схопив двома руками за плечі спереду, наніс їй один удар носком правої ноги в область лівої гомілки.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_11 , спрямованих на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , остання отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на грудній клітці зліва на рівні 8-10 ребер по передній пахвовій лінії, в лівій поперековій ділянці, по верхньому задньому краю лівої клубової кістки, на правому плечі в середній третині по передній поверхні, на лівому плечі в середній третині по зовнішній боковій поверхні, на правому стегні в верхній третині по внутрішній боковій поверхні, на правому колінному суглобі по внутрішній боковій поверхні, на правій гомілці в верхній третині по внутрішній боковій поверхні, синця і садна на передній стінці живота зліва в середній третині, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактною поверхнею, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
У цей час ОСОБА_4 , з метою захисту свого життя та здоров`я, розуміючи фізичну перевагу ОСОБА_11 над нею, взяла у праву руку одне дерев`яне поліно (щіпку), яке знаходилось у відрі на підлозі, після чого, застосовуючи власну фізичну силу, спричинила потерпілому ОСОБА_11 , шкоду, яка явно не відповідає характеру та небезпеці посягання на її життя та здоров`я, а саме - нанесла останньому два удари вказаним поліном по лівій частині голови, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: крововиливів під тверду мозкову оболонку в ділянці лівої гемісфери по зовнішній боковій поверхні, під павутинну оболонку в лівій лобній частці з переходом на скроневу частку по нижній поверхні, в тім`яній частці, крововиливу в лівий скроневий м`яз, закритого перелому вилицевого відростку лівої скроневої кістки, рани на верхній губі зліва, синців і саден в лівій вилицевій ділянці, в ділянці кута нижньої щелепи справа, синців в ділянці нижньої щелепи зліва, в лівій пара орбітальній ділянці, в правій брівній з переходом на верхнє повіко правого ока, на спинці носа, саден на верхній губі по середній лінії, в правій вилицевій ділянці, крововиливу в слизову оболонку нижньої губи справа від середньої лінії, призвели до розвитку загрозливих для життя явищ, і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, та призвели до смерті ОСОБА_11 .

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, та надала показання, з яких слідує, що вона проживала зі співмешканцем ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 . Також проживала донька ОСОБА_12 25.01.2021 близько 07 год. вона з чоловіком прокинулися та останній пішов по горілку. Вони вживали горілку приблизно до 13 год., а потім полягали спати. Вжили близько 0,7 л. горілки. Вони прокинулися близько 14 год. та співмешканець знову пішов по горілку, вони продовжили вживати горілку. ОСОБА_13 пішов ліг відпочивати, а вона побачивши, що останній заховав горілку, хотіла її забрати та переховати, щоб у подальшому вже не вживати. Але ОСОБА_13 побачив та почав її словесно ображати, штовхати. Вона не віддавала горілку. ОСОБА_13 спочатку вдарив її в ліву сторону тулуба кулаком, і вона впала на стілець. Потім ще вдарив її в область грудей. Вона хотіла вирватися від нього, а він штовхнув її кулаком в праву сторону спини. Вона впала на диван та викрутившись втекла на кухню. ОСОБА_13 її наздогнав і почав далі наносити побої. Вона оборонялася схопивши його лівою рукою за обличчя, а правою рукою схопила щепку, яка стояла у відрі справа та вдарила його в область щелепи декілька разів. Вирвавшись від нього, втекла за хату та чекала поки той заспокоїться. Чекала хвилин 20 та помітила, що він не виходив. Гадала що він заспокоївся, а тому пішла до хати. ОСОБА_13 в хаті не було. Через пів години він знову прийшов з горілкою, вони знову випили та пішли відпочивати. Близько 19-20 год. вона прокинулася, але ОСОБА_13 не було, і вона лягла далі спати. Близько 23 год. вона почула якусь суматоху, вийшла на двір. Працівники МНС, які виїздили на пожежу в селі, занесли ОСОБА_13 до будинку та поклали в кухні на полу. Вона гадала, що ОСОБА_13 п`яний, а тому лягла далі спати. О 01 год. прийшла донька від подруги, та вони побачили, що у ОСОБА_13 пішла кров з рота. Донька почала кричати та побігла за допомогою. Сусіди привезли фельдшера та ОСОБА_13 забрали до лікарні швидкою, при цьому донька поїхала з ним. Приблизно о 4 год. донька їй зателефонувала та повідомила що батько помер.

З ОСОБА_13 спільно вона проживала з 2000 року, мають спільну доньку, він часто вживав спиртні напої. Коли співмешканець випивав, то вчиняв стосовно неї фізичне насильство. Вона декілька разів зверталася усно до дільничого з даних приводів. ОСОБА_13 був агресивний та сильніший за неї, молодший на 10 років.

У вчиненому розкаюється. Просила суд призначити мінімальне покарання. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 визнала частково на суму 5000 грн.
Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні, користуючись своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовилася від надання показань суду.

Потерпіла ОСОБА_7 надала суду показання, з яких слідує, що самої бійки між ОСОБА_11 та обвинуваченою вона не бачила, її не було вдома. 25.01.2021 вона була у свого дідуся, вона його доглядає, оскільки той дуже хворий. Вранці близько 8 год. вона прокинулася та пішла до дідуся, батьки ще відпочивали. Повернулася вона додому близько 11 год., батьки то відпочивали то випивали. Біля 16 год. вона знову пішла з дому. Близько 18 год. вона повернулася, батьки були вдома, ніхто не скаржився на те, що була якась бійка. Вона бачила батька, він був нормальним, попросив її купити йому сигарет. Вона з подругою пішла до магазину, купила батькові сигарет, та повернулися, батько з ними говорив, жартував. І вже коли вона близько 01 год. повернулася додому, знайшла батька в крові на полу вдома. Вона побігла за допомогою до сусідів. Привезли фельдшера та батькові почали надавати першу медичну допомогу. Батька завезли до лікарні, де він помер.

Коли батько не пив, у них стосунки з матір`ю були добрі, а коли випивав були частими бійки, ставав дуже агресивним. На момент події батько був в запої другий місяць.

Тілесні ушкодження на матері побачила через три дні після смерті батька. Тоді мати повідомила, що між нею та батьком була бійка, батько штовхнув її на стілець і вона отримала ушкодження.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Оскільки, обвинувачена ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення повністю визнала свою провину, потерпіла ОСОБА_8 відмовилася від надання суду показань, тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченої, потерпілої ОСОБА_7 , дослідженням матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченої, досудової доповіді.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акту, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Як особа, ОСОБА_4 , характеризується позитивно за місцем свого проживання (а.м.к.п. 95, 97), не працює, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності (а.м.к.п. 93-94), не заміжня, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.м.к.п. 92), земельного та майнового паю не має (а.м.к.п. 113), є інвалідом третьої групи по загальному захворюванню та їй призначена допомога у розмірі 1769 грн (а.м.к.п. 114-116).

Також, судом враховується і досудова доповідь на обвинувачену, згідно з якою, виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення чи обмеження волі (а.м.к.п. 83-86).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Представник потерпілої просив суд визнати обставиною, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Як убачається з обвинувального акту, обставини, які обтяжують покарання під час досудового розслідування не встановлено.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КК України).

Таким чином, визнання цієї обставини відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК такою, що обтяжує покарання, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України, оскільки буде виходом судом за межі висунутого обвинувачення в бік погіршення становища обвинуваченої, що є неприпустимим.

Вказаний висновок зроблений в постанові Верховного суду у складі Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 14 квітня 2020 року у справі № 138/2748/18 (провадження № 51-5262км19).

Враховуючи викладене, обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, повне визнання нею своєї провини, наявність двох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, думку прокурора, потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і представника останньої, яку вони висловили в судових дебатах щодо виду та розміру покарання, яке необхідно призначити обвинуваченій, суд приходить до переконливого висновку, що справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також запобіганню вчинення нею нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді обмеження волі на строк, передбачений санкцією ст. 118 КК України.

При цьому, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 офіційно не працює, суд позбавлений можливості призначити їй покарання у виді виправних робіт, яке передбачено санкцією ст. 118 КК України та є більш м`яким, ніж обмеження волі.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України, суд не вбачає.

Водночас, відповідно до ч. 1, 4 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Так, судом враховується те, що: обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке є нетяжким злочином; обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема й віктимна поведінка потерпілого, який розпочав спричиняти обвинуваченій тілесні ушкодження, а остання змушена була захищатись; як особа ОСОБА_4 характеризується позитивно, раніше не судима, є інвалідом третьої групи, визнала свою провину та розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, почала частково відшкодовувати завдану шкоду потерпілій ОСОБА_8 . Відповідно до висновку органу пробації, виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження її волі.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без реального відбування нею покарання у виді обмеження волі, а тому до неї можливо застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк у межах, визначених ч. 4 ст. 75 КК України.

При цьому, на обвинувачену ОСОБА_4 необхідно покласти обов`язки, визначені в ч. 1 ст. 76 КК України, без покладення на неї додаткових обов`язків, передбачених частиною третьою вказаної статті КК України.

Підстави для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 на період апеляційного оскарження даного вироку, відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 не заявлявся.

Потерпілою ОСОБА_8 до обвинуваченої ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 653 760 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так, потерпіла просить стягнути на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 653760 грн. посилаючись на обставини, викладені у позові (їй спричинена моральна шкода, душевні страждання у зв`язку з вбивством її рідного брата, після чого змінився її спосіб життя, наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психоемоційних змін, таких як: пригніченість, депресія, чутливість).

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник цивільний позов про відшкодування моральної шкоди визнали частково, в сумі 5000 грн.

Суд погоджується з твердженнями потерпілої, що внаслідок вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, остання перенесла і на даний час продовжує переносити моральні страждання, порушився звичний для неї уклад життя.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченої ОСОБА_4 і шкодою, заподіяною потерпілій ОСОБА_8 в результаті цих дій, характер немайнових втрат, яких вона понесла, а також враховуючи, що потерпілій дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, матеріальне становище обвинуваченої, яка є інвалідом 3 групи, отримує пенсію у зв`язку із цим, яка складає 1769 грн на місяць (а.м.к.п. 114), а також з огляду на те, що кримінальне правопорушення останньою вчинено через віктимну (протиправну) поведінку ОСОБА_11 , зокрема вбивство останнього було вчинено через перевищення меж необхідної оборони, суд уважає, що сума відшкодування моральної шкоди, яка заявлена потерпілою ОСОБА_8 є занадто завищеною та не відповідає реальному обсягу страждань і незручностей потерпілої.

Суд уважає, що з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_8 необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. На думку суду, така сума моральної шкоди відповідає характеру та обсягу перенесених потерпілою моральних страждань внаслідок вчиненого обвинуваченою злочину стосовно її рідного брата, а також відповідає критеріям розумності та справедливості. Саме такий розмір відшкодування також не буде надмірним тягарем для обвинуваченої, яка, як вже зазначалось, має 3 групу інвалідності та дохід, який складає 1769 грн на місяць.

При цьому, суд уважає такою, яка не грунтуєтся на вимогах закону, а також роз`ясненях Верховного Суду України, формулу розрахунку понесеної моральної шкоди, яка зазначена потерпілою в цивільному позові, оскільки як вже зазначалось вище, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Таким чином, цивільний позов необхідно задовольнити частково.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Речові докази:

- флеш-карту типу «Micro-SD» марки «Kingston» об`ємом 32 Gb з адаптером (додаток до протоколу огляду місця події від 29.01.2021 домоволодіння ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ) залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000015;
- картонну коробку, на якій наклеєно аркуш паперу червоного кольору, на якій виконано друкований текст «Струмок 2», в якій відповідно висновку експерта № 106 від 26.02.2021 знаходиться пара калош; картонну коробку, на якій на блакитному фоні виконано друкований текст «D - Link», в якій відповідно до висновку експерта № 106 від 26.02.2021 знаходиться дублянка; паперовий конверт № 0005496 НПУ ГСУ, в якому відповідно до висновку експерта № 106 від 26.02.2021 знаходиться куртка, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області - знищити.

- полімерний пакет чорного кольору з написом золотистого кольору «BMW», полімерний пакет, блакитного кольору, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області - знищити.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченій.

Роз`яснити потерпілим, що вони мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2021 року набрало законної сили.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

Копію засвідчено «___»________________2021 року.