УХВАЛА

29 березня 2021 року
м. Київ
справа № 213/3351/17
провадження № 51-1302 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року.
Оскаржені судові рішення
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгульця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної і моральної шкоди задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 на її користь матеріальну шкоду, завдану злочином в розмірі 32605,48 грн, та моральну шкоду в розмірі 64000 грн.
2. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 в період часу приблизно з 18:00 14 жовтня до 02:00 15 жовтня 2017 року, разом із своїм знайомим ОСОБА_7 , 1941 року народження, знаходились за місцем його мешкання у квартирі АДРЕСА_2 , де спільно вживали спиртні напої. Близько 02:00 15 жовтня 2017 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ґрунті побутового пияцтва відбулась сварка, в ході якої, в період часу близько з 02:30 до 06:00 години 15 жовтня 2017 року, знаходячись в кімнаті вказаної вище квартири, кулаками обох рук завдав потерпілому ОСОБА_7 не менше 5 ударів в голову та шию, від яких останній впав на підлогу. Після чого, ОСОБА_5 завдав ОСОБА_7 не менше 8 ударів в область тулубу, та не менше 9 ударів в область кінцівок. Завдані ушкодження у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень стосовно живих осіб, небезпечних для життя в момент заподіяння, та від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні настала смерть потерпілого.
Вимоги і доводи, наведені в касаційній скарзі
3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить судові рішення щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
4. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що у порушення вимог статті 23, частини 4 статті 95 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд першої інстанції безпідставно послався як на докази доведеності вини ОСОБА_5 його пояснення, надані під час проведення слідчого експерименту та під час розгляду слідчим суддею питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
5. Крім того, вказує, що суд у вироку послався на докази, які жодним чином не підтверджують вину ОСОБА_5 .
6. Також зазначає, що судами не було взято до уваги, що за зазначеним місцем події, спиртні напої розпивали як мінімум 5 осіб. Ні виникнення конфлікту, ні існування сварки між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не було встановлено під час судових засідань жодним доказом чи поясненнями свідків. Також не підтверджено, що саме ОСОБА_5 завдав потерпілому тілесні ушкодження, який не визнав свою вину та пояснював, що не бив потерпілого. Під час проведення слідчого експерименту йому не були роз`яснені його процесуальні права, він надав свідчення, які йому сказав говорити слідчий.
7. Зауважує, що під час допиту в судовому засіданні судово-медичного експерта, остання вказала, що всі удари потерпілому було завдані приблизно в один і той же час, пояснити чи одна особа, чи декілька наносили удари вона не змогла, також не пояснила, чому дані по кількості ударів, що отримані під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 не відповідають реальній кількості та локалізації ударів потерпілому.
8. Вважає, що до показів свідка ОСОБА_8 необхідно відноситись критично, оскільки останній на момент події не був повнолітнім та на момент надання свідчень знаходився під слідством та був залежний від працівників поліції.
9. Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 постійно плутались у своїх показах, пояснили, що були дуже п`яні та не пам`ятають події. Вказані свідки, на думку адвоката, є заінтересованими особами, оскільки були серед осіб, які могли вчинити даний злочин.
10. Також, на обґрунтування своєї позиції захисник посилається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2016 року № 5-249 кс 15 та постановах Верховного Суду від 19 лютого і 29 жовтня 2019 року у справах № № 761/28347/15-к та 515/2020/16-к.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих копій судових рішень, убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 424428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3