Справа № 541/2216/18
Провадження № 1-кс/541/288/2021
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А

16 квітня 2021 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника, адвоката ОСОБА_4 розглянувши клопотання представника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0000757 від 28.09.2018,
В с т а н о в и в:
13 квітня 2021 року представник ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2018 року.
В обґрунтування клопотання вказував, що ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2018 року по кримінальному провадженню № 0000757 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України накладено арешт на: деревину різної породи, яка знаходиться в кузові автомобіля марки «Урал» моделі 4320, державний номерний знак НОМЕР_1 ; дрова, які знаходяться в середині причепу «МАЗ» моделі 8926, державний номерний знак НОМЕР_2 , об`ємом, близько 20 м куб; дві бензопили «STIHL М5 260»; дві пластикові ємкості, частково наповнені рідиною коричневого кольору із різким запахом бензину; пусту металеву ємкість (червону), з визначенням місця зберігання Миргородський ВП ГУНП в Полтавській області.
Підставами для скасування арешту майна зазначав те, що постановою старшого слідчого Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області від 29.08.2020 року, кримінальне провадження № 0000757 закрите у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні інших осіб складу кримінального правопорушення.
Власником арештованого майна є ОСОБА_5 , що підтверджується ухвалою суду від 01.11.2018.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постанові від 30 червня 2020 року, в справі № 727/2878/19, на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті З КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. Отже, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що кримінальне провадження в межах якого був накладений арешт на майно ОСОБА_5 , перелічене в ухвалі слідчого судді від 01 листопада 2018 року, закрито, за таких обставин відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. Відповідно до повідомлення представника заявника, ОСОБА_5 на даний час знаходиться за межами міста, а тому він представлятиме його інтереси в судовому засіданні.
Представник заявника, адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні подане клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити та повернути перераховане в ухвалі майно. Вважав, що у слідчого судді є всі правові підстави для розгляду даного клопотання по суті. Наголошував, що звертаючись із даним клопотанням до слідчого судді керувався практикою Великої Палати Верховного Суду, сформульованою у постанові від 30 червня 2020 року по справі № 727/2878/19.

Прокурор ОСОБА_3 просила залишити клопотання без розгляду, оскільки на час розгляду клопотання слідчим суддею, кримінальне провадження в якому накладався арешт закрито, досудове розслідування закінчено, а тому у слідчого судді відсутні повноваження щодо скасування арешту майна, що відповідає висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2020 року у справі № 234/17070/19, відповідно до якого питання про скасування арешту після закриття провадження розглядається судом.
Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та копії матеріалів наданих до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що в провадженні СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області перебувало кримінальне провадження за № 0000757 від 28.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2018 року клопотання прокурора Миргородської місцевої прокуратури про накладення арешту на майно задоволено частково та накладено арешт на: деревину різної породи, яка знаходиться в кузові автомобіля марки «Урал» моделі 4320, державний номерний знак НОМЕР_1 ; дрова, які знаходяться в середині причепу «МАЗ» моделі 8926, державний номерний знак НОМЕР_2 , об`ємом, близько 20 м куб; дві бензопили «STIHL М5 260»; дві пластикові ємкості, частково наповнені рідиною коричневого кольору із різким запахом бензину; пусту металеву ємкість (червону), визначивши місце зберігання Миргородський ВП ГУНП в Полтавській області.
29 серпня 2020 року старшим слідчим СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000757 від 28.09.2018 за ч. 1 ст. 246 КК України, закрито у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
В установленому законом порядку питання про скасування арешту в ході досудового розслідування не вирішено.
Слідчий суддя задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно вказував на те, що майно про арешт якого заявлено клопотання є речовим доказом по кримінальному провадженню, а метою арешту є саме збереження речових доказів для проведення органом досудового розслідування слідчих дій, оскільки воно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Статтями 8, 9 КПК України до основних з засад кримінального провадження віднесені законність та верховенство права, зміст яких полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно положенням ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.06.2020 року у справі №727/2878/19 висловила правову позицію, відповідно до якої питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

На думку слідчого судді, не заслуговують на увагу твердження прокурора щодо залишення клопотання без розгляду посилаючись на постанову Верховного Суду від 08 грудня 2020 року у справі № 234/17070/19, оскільки вказаною постановою роз`яснено порядок звернення до суду з клопотанням в порядку ст. 100 ч. 9 КПК України щодо необхідності вирішення долі речових доказів.
Отже, враховуючи, що на час розгляду даного клопотання кримінальне провадження №0000757 від 28.09.2018 закрито у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, постанова слідчого оскаржена чи скасована не була, слідчий суддя приходить до висновку про те, що відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна зазначеного в клопотанні та відсутні обставини, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння власником належним йому майном, а відтак наявні достатні підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01.11.2018 року.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зняття арешту з вищевказаного майна, що відповідає усталеній практиці Європейського суду з прав людини в контексті дотримання Статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права мирного володіння майном, викладеної в рішеннях у справах «Іатрідіс проти Греції», «Кушоглу проти Болгарії» та «Спорронг та Льон рот проти Швеції».
Враховуючи вищевикладене, подане клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -
П о с т а н о в и в:
Клопотання представника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт застосований ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000757 від 28.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України на наступне майно, яке зберігається в Миргородському РВП ГУНП в Полтавській області (адреса: м. Миргород, вул. Якова Усика, 34) та власником якого є ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_1 ) :
деревину різної породи, яка знаходиться в кузові автомобіля марки «Урал» моделі 4320, державний номерний знак НОМЕР_1 ;
дрова, які знаходяться в середині причепу «МАЗ» моделі 8926, державний номерний знак НОМЕР_2 , об`ємом, близько 20 м куб;
дві бензопили «STIHL М5 260»;
дві пластикові ємкості, частково наповнені рідиною коричневого кольору із різким запахом бензину;
пусту металеву ємкість (червону).
Копію цієї ухвали для виконання направити Миргородському РВП ГУНП в Полтавській області зобов`язавши повідомити суд про виконання ухвали слідчого судді.
Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддяОСОБА_1