Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/2735/20
Провадження № 1-кп/490/72/2021
У Х В А Л А

24 лютого 2021

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0004095 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Прокурор під час судового засідання просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, спираючись про те, що ризики, що зумовили обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії, наразі не усунуті на не зменшились.

2. Обвинувачений під час судового засідання заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку його тримання під вартою та просив змінити обраний відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Він зазначав, що строк перебування його під вартою наразі є домірним вчиненому, а його належна процесуальна поведінка може бути забезпеченою шляхом застосування до нього менш суворого запобіжного заходу.

Захисник відніс розгляд питання про доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою на розсуд суду.

3. Потерпілий під час судового розгляду кримінального провадження зазначив, що не має достатньо знань для висловлювання своєї думки щодо доцільності подальшого перебування обвинуваченого під вартою.

В той же час він вказував, що наразі претензій до обвинуваченого не має, бажає з ним примиритись та заперечував можливість тиску на нього або на свідків кримінального провадження із боку ОСОБА_4 .

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України.

В межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за таких обставин

19 листопада 2019 року близько 19-00 години, більш точного часу під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийшли до кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де присіли за столик та почали вживати алкогольні напої. В цей час до зазначеного кафе прийшов ОСОБА_4 , який зайшов до приміщення вказаного розважального закладу, підійшов до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з якими ОСОБА_4 розпочав конфлікт, завдавши удару рукою в область потилиці ОСОБА_8 та за останнього вступився ОСОБА_7 , який почав робити зауваження ОСОБА_4 . Після чого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків.
Далі ОСОБА_4 , розуміючи, що довести свій злочинний умисел на умисне вбивство без знаряддя скоєння злочину не представиться можливим, так як зрозумів, що за ОСОБА_7 може вступитись ОСОБА_8 , ОСОБА_4 вирішив відшукати знаряддя скоєння умисного вбивства ОСОБА_7 , для чого покинув приміщення кафе та віднайшов у невстановленому в ході проведення досудового розслідування місці кухонний ніж, який порахував зручним знаряддям скоєння злочину - умисного вбивства ОСОБА_7 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , віднайшовши кухонний ніж, 19.11.2019 близько 19-40 год., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, прийшов до кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де за столиками у приміщенні вказаного закладу сиділи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_4 відкликав останнього з приміщення кафе на вулицю.
Далі, ОСОБА_7 , вийшовши із кафе на вулицю, почав рухатись у бік ОСОБА_4 .. Останній, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їхню суспільну небезпеку, свідомо допускаючи можливі наслідки, утримуючи в правій руці заздалегідь заготовлений їм кухонний ніж з рукояткою світло-зеленого кольору, який порахував зручним знаряддям вчинення злочину, що володіє достатніми властивостями для досягнення свого умислу - умисного вбивства ОСОБА_7 , ОСОБА_4 зблизився із останнім та завдав ОСОБА_7 один удар ножем в область життєво важливого органу - лівої сторони шиї, пошкодивши тим самим внутрішню яремну вену.
Після цього ОСОБА_4 , вважаючи, що нанесений ним удар в область шиї ОСОБА_7 , призведе до тяжких наслідків у вигляді смерті останнього, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме - умисного вбивства ОСОБА_7 , місце злочину швидко покинув та повернувся лише згодом, коли усвідомив наслідки скоєного.
Після спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_7 автомобілем швидкої медичної допомоги був доставлений до Миколаївської міської лікарні № 3.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 має місце тілесне пошкодження у вигляді колото-різаної рани шиї зліва з пошкодженням внутрішньої яремної вени, по ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
2. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 січня 2020 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Подальшими ухвалами слідчих суддів Центрального районного суду міста Миколаєва під час досудового розслідування строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово, востаннє - до 19 травня 2020 року.

Далі строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався ухвалами суду, востаннє - ухвалою від 29 грудня 2020 року - до 26 лютого 2021 року.

3. Наразі судом розпочате дослідження доказів у справі, зокрема - судом допитаний потерпілий, та, відповідно до встановленого порядку, у судовому засіданні оголошена перерва для виклику потерпілого.

4. Наразі на території України запроваджені карантинні заходи, спрямовані на запобігання та зупинення спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2; застосовані заходи передбачають певні обмеження, які у сукупності суттєво ускладнюють як можливість оперативної організації та проведення судових засідань, так й можливості виконання особами, які беруть участь у судовому розгляді, їх процесуальних обов`язків та реалізацію ними їх процесуальних прав

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

1. Відповідно до пункту 205 розділу ХІ "Перехідні положення" Кримінального Процесуального Кодексу України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено, що клопотання про продовження строку тримання особи під вартою у разі, якщо справа розглядається колегією суддів, може бути розглянуте, зокрема, головуючим у справі.

2. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під ставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

3. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

4. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

1. Суд відзначає, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що висуваючи обвинувачення ОСОБА_4 , органи досудового розслідування або публічне обвинувачення діяли нечесно.

До того ж, з показів потерпілого та коментарів обвинуваченого та захисника під час судового засідання дають достатні підстави для висновку про те, що факт заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_7 мав місце в дійсності.

За такого припущення про вчинення обвинуваченим злочину, який є описаним в обвинувальному акті, є таким, що можна перевірити у судовому розгляді та спонукає вдатись до практичних дій щоб перевірити, чи є таке припущення обґрунтованим.

За такого для мети вирішення питання про доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою "підозра", що наразі йому висунута, може вважатись обґрунтованою.

2. Характер же висунутої ОСОБА_4 підозри свідчить, що він може переховуватись від суду (адже у разі визнання його винуватим йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років). а також - вчинити новий злочин, адже він обвинувачується у вчиненні злочину на ґрунті конфлікту, який виник раптово та виникнення якого не може бути раціонально пояснене.

3. Та запобігти цим ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, не видається за можливе, адже виникнення конфліктів, подібних до того, що став приводом для вчинення злочину ОСОБА_4 , не може бути виключене внаслідок застосування менш суворого запобіжного заходу.

4. Посилання захисту ж щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу вказаних висновків суду не спростовують.

5. Посилання захисту про відсутність ризику впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, будучи слушними, тим не менш не містять відомостей, що є вирішальними під час вирішення питання про доцільність подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою, адже така доцільність обумовлюється ризиками вчинити новий злочин та переховуватись від суду.

6. Посилання захисту ж про тривалість перебування обвинуваченого під вартою наразі є неспроможними, адже строк перебування обвинуваченого під вартою наразі не є домірним передбаченому законом для запобігання вчиненню подібних злочинів в подальшому.

В зв`язку з таким суд доходе висновку про те, що підстави для зміни обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу є відсутніми, а його належну процесуальну поведінку можливо забезпечити лише шляхом подальшого застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже, клопотання прокурора в цій частині підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисту слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 25 квітня 2021 року включно.
2.У задоволенні клопотання захисту відмовити.

Ухвала може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_9 =