Справа № 697/382/21
Провадження № 1-кп/697/113/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2021 р.

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні у залі суду в місті Каневі, Черкаської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого 25.02.2019 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850,00 грн., у відповідності до ст. 89 КК України, судимість погашена,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 28.01.2021 близько 01.00 год., знаходячись в будинку ОСОБА_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «SONY XPERIA XAI 1 Ultra G3212», вартістю згідно з висновком експерта від 18.02.2021 за № СЕ-19/124-21/1630-ТВ 2700 грн., в якому знаходились дві сім картки операторів мобільного зв`язку «Lifecell» вартістю 70 грн. та «Vodafone» вартістю 100 грн., та який належить потерпілому ОСОБА_4 , чим завдав останньому майнової шкоди на загальну суму 2870,00 грн.

Тим самим, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обвинувачений ОСОБА_3 у ході досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про що подав письмову заяву, складену у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_4 , під час досудового розслідування також надав заяву, згідно якої не заперечував проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини і погодився на розгляд кримінального провадження за його відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду, ознайомлений з обмеженням його права на апеляційне оскарження відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та проводить розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

Судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції відсутні. При цьому судом враховано, що учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити обставини, які ніким із них не оспорюються, в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_3 доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно з ч. 2 ст. 12 КК України, класифікується як кримінальний проступок, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до вимог Кримінального кодексу України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, судимий 25.02.2019 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850,00 грн., у відповідності до ст. 89 КК України судимість погашена, а також те, що він на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд також враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді громадських робіт.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню в зв`язку з проведенням судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-21/1630-ТВ від 18.02.2021 в розмірі 490,35 грн. необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 370-374, 376, 381, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин.

Речові докази: мобільний телефон марки «SONY XPERIA XAI 1 Ultra G3212», який передано під відповідальну розписку ОСОБА_4 залишити у розпорядженні власника.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на залучення експерта в зв`язку з проведенням судово-товарознавчої експертизи від 18.02.2021 № СЕ-19/124-21/1630-ТВ в розмірі 490 грн. 35 коп. (чотириста дев`яносто гривень, 35 коп.).

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1