Справа № 202/208/21
Провадження № 1-кс/202/1497/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

25 березня 2021 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів,що містять охоронювану законом таємницю,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 від 01 вересня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.
23 березня 2021року слідчому судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, що містять охоронювану законом таємницю.

Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 23 березня 2021року.

Згідно з матеріалами клопотання, в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 18.07.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , який користується абонентським номером НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 28.06.2018, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано право приватної власності ОСОБА_6 (паспорт АК НОМЕР_3 ) на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 81,3 кв. м.
У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу № 9238 від 22.11.2018 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_8 , яка користується абонентським номером НОМЕР_4 , та яка раніше була зареєстрована та проживала у квартирі АДРЕСА_2 та має частку на праві власності у вказаній квартирі. Відповідно до п.2.3. Договору вартість квартири становить 894539 грн. Разом із цим, свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 від 28.06.2018 року на ім`я ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 не видавалось та остання у зазначеній квартирі, раніше зареєстрована не була. При цьому, паспорт АК НОМЕР_3 , використаний на підтвердження особи ОСОБА_6 за реєстрами МВС обліковується як вкрадений та втрачений.
Відповідно до інформації КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Дніпровської міської ради, житловий будинок АДРЕСА_3 , зареєстрований за Місцевою радою на підставі рішення Красногвардійського райвиконкому № 706 від 06.08.1960 року, про що видане реєстраційне посвідчення від 01.03.1961 року та зроблений обліковий запис у книзі № НОМЕР_5 за реєстровим № 129.
В ході досудового розслідування встановлено, що до Департаменту щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 , 23.10.2017 року звертався гр. ОСОБА_9 та до пакета документів на приватизацію заявником було надано копію ордера виданого виконавчим комітетом Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 15.11.2002 року № 2844 серія ІІІ на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 81,1 кв.м. Згідно з довідкою про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинка) та займані приміщення ОСОБА_9 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 10.12.2002 року, в наданій копії паспорта заявника реєстрація місця проживання заявника за зазначеною адресою була відсутня. За інформацією Чечелівської районної у місті ради зазначений ордер на квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_9 не видавався.
З метою приховати факт своєї злочинної діяльності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 18.07.2018 року зареєстрували право власності на ОСОБА_6 , ІНН НОМЕР_6 , котра станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 обліковувалася як померла особа. В подальшому право власності на вказане нерухоме майно перейшло до ОСОБА_8 .
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 померла.
Допитаний свідок ОСОБА_10 , який користується абонентським номером НОМЕР_7 , пояснив, що у 2018 році (точної дати він не пам`ятає) він вирішив купити квартиру на сайті «ОЛХ», де знайшов оголошення в якому зазначено: «що продається квартира в АДРЕСА_3 за 12 тис. доларів США». У вказаному оголошенні зазначений контактний номер телефону: НОМЕР_8 . В ході розмови з ріелтором ОСОБА_11 він домовився під`їхати і подивитися дану квартиру. В цей же день він зустрівся на вищевказаній квартирі з ріелтором ОСОБА_11 оглянув квартиру, яка була без ремонту, без підключених комунальних комунікацій (вода, світло), і знаходиться на цокольному поверсі. Він запропонував ріелтору за дану квартиру 10 тис. доларів США, на що ОСОБА_11 сказав, що спитає у власника квартири. Він також поцікавився про власника даної квартири, на що останній сказав, що це знайома його матері. Через пару днів йому зателефонував ріелтор ОСОБА_11 з номера телефону НОМЕР_8 , і сказав, що власниця квартири згодна продати квартиру за 10 тис. доларів США. Минуло кілька днів та його знову набрав ріелтор ОСОБА_11 і запропонував під`їхати до них в агентство нерухомості, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , вхід до якого здійснюється з двору, перший під`їзд на 1 поверсі, з лівого боку від входу розташований офіс агентство нерухомості, де працював ріелтор ОСОБА_11 . ОСОБА_10 приїхав в цей же день в офіс за адресою, який йому назвав ріелтор ОСОБА_11 , де знаходився керівник агентства нерухомості, як надалі він дізнався це мати ОСОБА_11 , ОСОБА_11 і власниця квартири, яка представилась як власниця квартири за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_6 . ОСОБА_6 показала йому документи на квартиру, однак ОСОБА_10 збентежило те, що була свіжа реєстрація права власності, на що власниця повідомила, що вступила в спадщину і хоче продати квартиру, так як їй потрібні кошти на лікування. Він дав завдаток ОСОБА_6 в розмірі 500 доларів США і домовився, що через пару днів вони зустрінуться у його знайомого нотаріуса для укладання угоди купівлі-продажу квартири.
22.11.2018 року ОСОБА_10 приїхав з дружиною ОСОБА_8 до приватного нотаріуса ОСОБА_7 , офіс якого розташований за адресою: АДРЕСА_6 , туди окремо приїхав ріелтор ОСОБА_11 , і його мати привезла ОСОБА_6 . У приватного нотаріуса ОСОБА_7 оформлено договір купівлі продажу кв. АДРЕСА_1 між його дружиною ОСОБА_8 і ОСОБА_6 . На сьогоднішній день вищевказане агентство нерухомості називається « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».
Під час досудового розслідування додатково встановлено, що на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2005 року було визнано право власності за ОСОБА_6 на нежитлові приміщення площею 46,3 кв. м, та площею 12,6 кв. м. літ. А-9 нежитлове приміщення № 250(поз.6-13, 21-23) за адресою: АДРЕСА_7 .
В ході досудового розслідування було направлено до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська запит про отримання копії рішення Кіровським районним судом м. Дніпропетровська від 21.07.2005 року та після отримання якого встановлено, що в рішенні відсутні відомості про визнання права власності на нежитлові приміщення площею 46,3 кв. м, та площею 12,6 кв.м.літ. А-9 нежитлове приміщення № 250 (поз.6-13, 21-23) за адресою: АДРЕСА_7 за ОСОБА_6 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 , який користується абонентським номером НОМЕР_9 , пояснив, що він є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_8 . Зазначене приміщення, в минулому - відділення пошти, будова 80-х років, являє собою залізобетонну одноповерхову будівлю, що примикає до житлового будинку АДРЕСА_7 . Свою частину приміщення він придбав двома частинами за двома договорами купівлі - продажу у 2012 році і 2019 році. У 2012 році він придбав 244,8 квадратних метра приміщення, а у 2019 році - 43,6 і 12,6 квадратних метра. Приміщення йому показав і запропонував купити його знайомий на ім`я ОСОБА_13 , який помер в 2018 році (анкетні дані не пам`ятає), купівля-продаж приміщення 244,8 квадратних метра була в 2012 році у місті Києві - нотаріус ОСОБА_14 , він же консультував по самій угоді, більше року були торги, уцінки та інше. З приводу придбання ще частини вищевказаного приміщення в 2019 році пояснив, що консультаціями і підготовкою угоди на його прохання займався його знайомий ОСОБА_15 , який користується абонентський номером НОМЕР_10 . Саму угоду проводив батько ОСОБА_16 , нотаріус ОСОБА_17 , офіс розташований по АДРЕСА_8 , користується абонентський номером НОМЕР_11 .
У першій половині 2019 року з`явилася раніше незнайома йому ОСОБА_18 та заявила, що оформляє документи на свою частину приміщення - 43,6 і 12,6 квадратних метра за адресою: АДРЕСА_8 та готова продати дані приміщення. Далі він познайомив ОСОБА_19 з ОСОБА_20 та попросив його взяти участь в підготовці угоди. Десь на початку вересня ОСОБА_15 подзвонив йому і сказав, що всі документи готові, після чого його батько оформив договір купівлі-продажу частин приміщень - 43,6 і 12,6 квадратних метра за адресою: АДРЕСА_8 .
В обґрунтування клопотання, слідчий зазначила, що з метою повного, всебічного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого кримінального правопорушення, необхідно отримати тимчасовий доступ до інформації та документів мобільного оператора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », щодо зв`язків абонента: НОМЕР_1 , що перебувають у володінні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », юридична адреса: АДРЕСА_9 , фактична адреса АДРЕСА_10 .

Наведене зумовило прокурора звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
З метою запобігання можливої зміни або знищення документів до яких планується отримати тимчасовий доступ, слідчий в клопотанні просила розглядати клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходяться документи.

Слідчий у судове засідання не з`явилась, натомість до матеріалів клопотання долучила заяву про розгляд клопотання без її участі.

На підставі ч. 2 ст. 163 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходяться речі та документи.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до ч.1 ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.

Як вбачається зі змісту п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Згідно частин 5, 6статті 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Отже, надання тимчасового доступу до речей і документів здійснюється виключно у випадку доведення стороною кримінального провадження у своєму клопотанні обставин, передбачених ч. ч. 5, 6 ст. 163 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (п.2) ч.3 ст. 132 КПК України).

Разом з тим, положеннями ч. 2 ст.160 КПК України встановлені чіткі вимоги до змісту клопотання, з яким звертається сторона кримінального провадження до слідчого судді або суду, при цьому в змісті клопотання, серед іншого повинно бути зазначено значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Втім, відмовляючи у задоволенні клопотання слід також зазначити, що надані слідчим до матеріалів клопотання документи не свідчать про наявність передбачених законом обставин, які обґрунтовують необхідність тимчасового доступу до речей і документів, що перебувають у володінні оператора мобільного зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », юридична адреса: АДРЕСА_9 , фактична адреса АДРЕСА_10

Не доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих документах та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів, а відтак, слідчим суддею встановлено, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи певного кола осіб.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131-132, 159-160, 162-166, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, що містять охоронювану законом таємницю відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1