Справа № 466/1623/21
У Х В А Л А

23 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

Справа № 466/1623/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про визнання висновку первинної комісійної судово-психіатричної комплексної судово психолого-психіатричної експертизи №121 від 18.11.2020 р. КНП ЛОР «Львівська обласні клінічна психіатрична лікарня» щодо обвинуваченого ОСОБА_3 недопустимими доказами в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч. 1, 3 ст.357 КК України, ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.4 ст.187, ч. 1, 3 ст.357 КК України.

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в :

02.03.2021 р. до Шевченківського районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002115 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч. 1, 3 ст.357 КК України, ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.4 ст.187, ч. 1, 3 ст.357 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2021 року справу № 466/1623/21 розподілена на суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою від 03.03.2021 року справа призначалась до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 11.03.2021 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч. 1, 3 ст.357 КК України, ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.4 ст.187, ч. 1, 3 ст.357 КК України.

23.03.2021 року під час судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_4 подано усне клопотання про визнання недопустимими доказами - висновку первинної комісійної судово-психіатричної комплексної судово психолого-психіатричної експертизи №121 від 18.11.2020 р. КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що під час проведення досудового розслідування вказаного вище кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 23.09.2020 року у справі №466/6995/20 щодо підозрюваного ОСОБА_3 призначено комплексну стаціонарну судову психолого-психіатричну експертизу, виконання якої доручено КНП ЛОР "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня", що за адресою: м.Львів, вул.Кульпарківська, 95.

Висновок первинної комісійної судово-психіатричної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №121 від 18.11.2020р. КПН ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» щодо ОСОБА_3 надійшов в СД ВП №4 ЛРУП ГУ НП у Львівській області за №470 в 21.01.2021 року. Ознайомившись 08.02.2021 року з вищевказаним висновком, адвокат вважає його неповним та необґрунтованим.

Адвокат ОСОБА_4 вважає, що ОСОБА_3 , будучи інвалідом з дитинства, раніше мав діагноз - Психічний органічний розлад з когнітивними, інтелектуальними та вираженими поведінковими розладами, психопатизація особи, соціальна дезаптація, F 09, тобто органічні, включно симптоматичні психічні розлади. Зазначає, що ОСОБА_3 з 2008р. спостерігався в КЗ «Львівський обласний дитячий психоневрологічний диспансер», у дитячого психіатра, неодноразово лікувався в КЗ ЛОКПЛ.

Висновок експерта №121 від 18.11.2020 року вважає неповним, необґрунтованим, недостатньо якісним та недопустимим. Вважає, що експерти порушили принцип об`єктивності дослідження, допустили суттєву неповноту інформації, її приховування у висновку, що призвело до неузгодженості між дослідницькою частиною та підсумковими висновками експертизи.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримали та просили його задовольнити. Прокурор заперечила в задоволенні даного клопотанняі. Адвокат ОСОБА_8 у вирішенні даного клопотання поклався на розсуд суду. Інші учасники проти задоволення клопотання захисника заперечили, оскільки вважають наведені докази допустимими.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши в межах заявленого клопотання матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Конституційний Суд України у Рішенні N 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом", дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК.

Частиною першою статті 87 КПК передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зауважує, що отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої цієї статті в редакції від 13 квітня 2012 року дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.

Законодавцем заборонено стороні обвинувачення вчиняти дії, спрямовані на примушування будь-якої особи до визнання винуватості або говорити з приводу підозри чи обвинувачення, а вчинення дій всупереч цій забороні має визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Крім того, виходячи з положень ч.1 ст.86 КПК України допустимість доказів - це придатність їх для використання у кримінальному процесі за формою. Вимогами допустимості доказів є законність джерела, способу отримання доказів, процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій, належний суб`єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів.

Без перевірки інших доказів сторонами обвинувачення та в разі наявності і доказів захисту, суд позбавлений можливості встановити всі обставини та підстави отримання таких доказів.

Отже, для прийняття відповідного процесуального рішення оцінка доказів повинна проводитися не тільки з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а і в їх сукупності, з врахуванням достатності та взаємозв`язку, без відокремлення один від одного в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Обставини, на які посилається захисник у своєму клопотанні і які він вважає встановленими фактами, на даний час перевіряються судом шляхом дослідження наданих сторонами доказів.

З огляду на положення ст. ст. 86, 87 КПК України, які встановлюють критерії допустимості доказів в межах кримінального провадження, враховуючи підстави на які посилається захисник в своєму клопотанні, враховуючи заперечення надані прокурором, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд вважає клопотання задоволенню не підлягає, вказані докази підлягають дослідженню з подальшим вирішенням їх недопустимості в порядку, визначеному ч.1 ст.89 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89, 94, 369, 372 КПК України, суддя -

постановив :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про визнання висновку первинної комісійної судово-психіатричної комплексної судово психолого-психіатричної експертизи №121 від 18.11.2020 р. КНП ЛОР «Львівська обласні клінічна психіатрична лікарня» щодо обвинуваченого ОСОБА_3 недопустимими доказами в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч. 1, 3 ст.357 КК України, ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.4 ст.187, ч. 1, 3 ст.357 КК України - відмовити.

Вирішити питання недопустимості вказаних доказів в порядку, визначеному ч.1 ст.89 КПК України, з врахуванням всіх досліджених судом доказів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1