Провадження № 11-сс/4808/191/21
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.07.2021 року про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 95160 грн., -

за участю: прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді в частині застави скасувати як незаконну та необґрунтовану, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави в межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 713700 грн. Прокурор звертає увагу на те, що раніше прийнятим судовим рішенням було визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, й клопотання з приводу зменшення застави не вносилось, проте слідчим суддею було прийнято рішення про зменшення розміру застави. Апелянт наголошує на тому, що з резолютивної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що клопотання сторони обвинувачення слідчим суддею було задоволено у повному обсязі, між тим фактично задоволено частково, оскільки відмовлено в частині визначення розміру застави, без наведення обґрунтованих мотивів прийнятого рішення. Крім того, наголошує на тому, що в оскаржуваному судовому рішенні фактично не встановлено періодичність з`явлення ОСОБА_6 до слідчого, прокурора або суду. Апелянт наголошує на тому, що обґрунтованість підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину та наявність ризиків доведена, й підтверджується можлива причетність ОСОБА_6 до вчинення ряду інших злочинів, передбачених ч. 3 ст. 199 КК України. На переконання прокурора, внесення за ОСОБА_6 застави та звільнення його з-під варти може негативно позначитись на безпеці осіб потерпілих та свідків, які його викривають, а також призведе до уникнення підозрюваним можливого покарання. В обґрунтування своїх доводів, апелянт наголошує на резонансах вчинених злочинів, підвищену їх небезпеку та суспільний інтерес, а тому вважає, що розмір застави визначено незаконно.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.07.2021 року запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 продовжено, з визначенням розміру застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 95160 грн. Слідчий суддя дійшов висновку, що органи досудового розслідування обґрунтовано підозрюють ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Також слідчий суддя вважав, що оскільки клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою подане 28.07.2021 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 199 КК України, яке не було змінено чи доповнено, то належить розглядати клопотання саме за підозрою за ч. 2 ст. 199 КК України, оскільки нова підозра за ч. 3 ст. 199 КК України повідомлена ОСОБА_6 29.07.2021 року. В частині розміру застави слідчий суддя свої висновки мотивував тим, що ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України зменшилися, більшість слідчих дій вчинено, а тому визначену раніше підозрюваному заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб належить зменшити до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що, на думку слідчого судді, буде помірним для підозрюваного, та водночас буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Також слідчим суддею наголошено на тому, що за час перебування підозрюваного під вартою ані ним, ані іншими особами, не було внесено раніше визначену заставу, що може свідчити про непомірність суми застави для підозрюваного.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор просив задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- підозрюваний та його захисник вважали, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін, виходячи з наступного.

З апеляційної скарги прокурора вбачається, що апелянт не оспорює наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 199 КК України та ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свою незгоду висловив лише в частині визначення розміру застави, вважає її розмір занадто низьким, та просив обрати заставу в межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 713700 грн., обґрунтовуючи це наявністю та повідомленням підозрюваному нової підозри за ч. 3 ст. 199 КК України.

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи ухвалу слідчого судді в частині визначеного підозрюваному ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора не є слушними, оскільки визначений слідчим суддею розмір застави в повній мірі узгоджується з вимогами і положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України, що свідчить про законність прийнятого слідчим суддею рішення.

Так, 10.04.2021 року ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

11.04.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 199 КК України, а саме в умисних діях, які виразились в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту підробленої національної валюти України у виді банкнот, вчиненому за попередньою змовою групою осіб (а.к.п. 22-24).

13.04.2021 року ухвалою слідчого судді щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (а.к.п. 25), який у подальшому продовжувався.

Строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було продовжено до 6 місяців, тобто до 11.10.2021 року.

Вбачається, що 28.07.2021 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 знов звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 в межах підозри за ч. 2 ст. 199 КК України, й саме на підставі цього клопотання й було 29.07.2021 року прийняте слідчим суддею рішення про його задоволення та продовження строку запобіжного заходу на 60 днів.

Той факт, що 29.07.2021 року органом досудового розслідування ОСОБА_6 було змінено раніше повідомлену підозру з ч. 2 ст. 199 КК України та нову підозру за ч. 3 ст. 199 КК України (а.к.п. 147-154), не впливає на правильність висновків слідчого суддів в частині того, що стороною досудового розслідування дане клопотання не змінено та не доповнено, а тому його належить розглядати саме за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, яка й було зазначена у клопотанні, що, на думку колегії суддів, повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 185 КПК України.

З оскаржуваної ухвали слідчого суддів вбачається, що слідчий суддя дійшов висновку, що раніше визначений підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави у межах 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 113500 грн. (ухвала слідчого судді від 04.06.2021 року) є непомірним до нього, а тому зменшив її розмір до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 95160 грн.

В ч. 4 ст. 182 КПК зазначено, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням характеру вчиненого злочину, даних про особу підозрюваного та майнового становища особи, що вносить заставу.

Межі розміру застави залежать, зокрема, від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів, з урахуванням конкретних обставин провадження та ролі підозрюваного, погоджується з визначеним слідчим суддею розміром застави, оскільки слідчим суддею наведені мотиви прийнятого рішення в частині помірності розміру застави, який визначався з урахування індивідуальних обставин особи, фінансового стану та спроможність сплатити необхідну суму, що повністю узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини, викладеними у п. 78-80 рішення «Мангурас проти Іспанії».

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Розмір застави в межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 713700 грн., на якому наполягає сторона обвинувачення, на думку колегії суддів, буде завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 , в той час як сума застави повинна бути такою, аби забезпечити стримуючий фактор.

На переконання колегії суддів, запропонований прокурором розмір застави носить каральний характер для підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки фактично унеможливлює існування «альтернативи» яка закладена в правовому інституті застави.

Враховуючи наведене вище, та обставини конкретного кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , зокрема те, що вказане кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 199 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, а також дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, практику Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею розмір застави у виді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 95160 грн., не порушує права підозрюваного та інших осіб, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні.

Вказаний розмір застави, на переконання колегії суддів, є достатнім та необхідним для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього законом обов`язків через побоювання втратити цю заставу та є помірним для підозрюваного.

Залишаючи рішення слідчого судді без змін, колегія суддів враховувала як приписи, передбачені ст.ст. 177, 178, 182 КПК України, так й позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися чи будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Посилання прокурора на те, що раніше прийнятим судовим рішенням було визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в той час як клопотання з приводу зменшення застави не вносилось, не впливає на законність ухвали слідчого судді, яка була прийнята на підстав звернення прокурора із клопотання, а також позиції сторони захисту, зокрема й щодо непомірності визначеної раніше розміру застави, з проханням визначити мінімальний її розмір (а.к.п. 175).

Твердження апелянта про те, що резолютивна частина ухвали слідчого судді про задоволення клопотання прокурора, суперечить висновкам, що викладені в її мотивувальній частині щодо вирішення питання про розмір застави, якою фактично було відмовлено у задоволенні клопотання в цій частині, на думку колегії суддів, не є таким, що істотно порушує вимоги закону й саме по собі не є обґрунтуванням для збільшення розміру застави та підставою для скасування прийнятого слідчим суддею рішення.

Доводи апелянта в частині того, що в оскаржуваному судовому рішенні фактично не встановлено періодичність з`явлення ОСОБА_6 до слідчого, прокурора або суду, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки закон не передбачає обов`язкового визначення слідчим суддею конкретного часу (періодичності) прибуття підозрюваного до вказаних вище органів.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 2 та 3 ч. 1 цієї статті.

Доводи сторони обвинувачення про те, що обґрунтованість підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину та наявність ризиків доведена, й підтверджується можлива причетність ОСОБА_6 до вчинення ряду інших злочинів, передбачених ч. 3 ст. 199 КК України, не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_6 під вартою подане саме за ч. 2 ст. 199 КК України, та не було змінено чи доповнено у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 185 КПК України.

Колегія суддів наголошує, що тяжкість покарання, не може бути єдиним обґрунтуванням застосування щодо ОСОБА_6 більшого розміру застави, оскільки в такому випадку нівелюється інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення.

Всі інші доводи апеляційної скарги, зокрема в частині того, що внесення за ОСОБА_6 застави та звільнення його з-під варти може негативно позначитись на безпеці осіб потерпілих та свідків, які його викривають, а також призведе до уникнення ним можливого покарання, з посиланням на резонансах вчинених злочинів, підвищену їх небезпеку та суспільний інтерес, були враховані слідчим суддею у сукупності з іншими обставинами справи, й, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, не встановлено, а тому колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу прокурора належить залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.07.2021 року про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4