Провадження № 1-кс/760/3564/21
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду в м.Києві скаргу ОСОБА_3
на бездіяльність уповноважених службових осіб Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначається в скарзі, 08.04.2021 ОСОБА_3 було подано до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві заяву про вчинення кримінального правопорушення, яку було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журної єдиного обліку) Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві за №17755, що, зокрема, підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.04.2021.
Однак, станом на момент звернення скаржника до слідчого судді відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, досудове розслідування не розпочато.
Враховуючи вищенаведене, скаржник просить слідчого суддю зобов`язати уповноважених службових осіб Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою від 08.04.2021 про вчинення кримінального правопорушення, зареєстрованою в ЖЄО Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві за №17755, та розпочати за цією заявою досудове розслідування.
У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, до поданої скарги додано клопотання, в якому він просив проводити судове засідання за його відсутності.
Солом`янське управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві було повідомлено про судове засідання в порядку, передбаченому КПК України, проте свого представника в судове засідання не направило, про причини неявки не повідомило, заперечень або пояснень щодо скарги не надало. Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши скаргу та додані до неї копії документів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Виходячи з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що 08.04.2021 ОСОБА_3 було подано до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 129 КК України, яку було зареєстровано 08.04.2021 в ЖЄО Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві за №17755. Однак, відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.
При дослідженні матеріалів скарги, у тому числі копії заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, слідчим суддею встановлено, що твердження скаржника про вчинення невстановленою особою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 129 КК України, зводяться до наступного.
Як вказує ОСОБА_3 , 08.04.2021, на його телефон надійшов дзвінок з мобільного номеру телефону його дружини, яка знаходилася вдома, в ході розмови із заявником спілкувався невідомий чоловік, що представився ОСОБА_4 , та який почав погрожувати заявнику, після чого нібито підійшов до дому заявника, хоча дана інформація консьєржем не підтверджена. Крім того, як вказується у заяві, в подальшому на телефон заявника почали надходити дзвінки з погрозами.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Виходячи з ч.2 ст.214, ч.1 ст.219 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Положення стст.214, 219 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України, п.1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Тобто, виходячи з вищенаведених положень законодавства України реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Вищезазначене повністю узгоджується із ст.2 КПК України, згідно з якою завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб, зокрема, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.
Аналогічна по суті позиція викладена в Висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 01.07.2013, ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду в справі № 991/9397/20, провадження №11-сс/991/965/20, згідно з якою внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення прав та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це вже є іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.
Крім того, слідчий суддя також ураховує, що в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 чітко зазначено, що КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Та передусім у даному випадку слідчий суддя зобов`язаний дотримуватися такої конституційної основної засади судочинства (загальної засади кримінального провадження) як диспозитивність, що, серед іншого, передбачає свободу сторін в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України), зокрема, в обов`язку скаржника довести слідчому судді обґрунтованість своєї скарги.
Крім того, виходячи з п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні, який здійснюється, серед іншого, шляхом прийняття рішень за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність в порядку, передбаченому главою 26 КПК України.
Проте ні в скарзі, ні у доданій до скарги копії заяви ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення від 08.04.2021 взагалі не визначено ні фактичних відомостей щодо реальності події злочину, ні достатніх даних, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.
Слідчий суддя враховує також відповідну судову практику. Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (зокрема, справа "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom), справа "Толстой Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom).
Крім того, Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.
Увалами судів апеляційної інстанції підтверджено обґрунтованість рішень слідчих суддів щодо відмов у задоволенні скарг на бездіяльність уповноважених службових осіб, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами про вчинення кримінальних правопорушень у разі встановлення слідчими суддями відсутності ознак заявлених правопорушень, зокрема, від 18.01.2021 (провадження №11-сс/824/1109/2021), від 29.01.2021 провадження № 11-сс/991/116/21), від 02.02.2021 (провадження №11-сс/991/85/21).
Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
1-1) скасування повідомлення про підозру;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя доходить висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, зареєстрованою 08.04.2021 в ЖЄО Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві за №17755.
На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.2 КК України, стст. 2, 214, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, зареєстрованою 08.04.2021 в ЖЄО Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві за №17755, відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1