ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1509/21 Справа № 212/2291/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
22 листопада 2010 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 187 ч. 2, 186 ч. 2, 263 ч. 2, 15 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 26 листопада 2015 року умовно-достроково на невідбутий строк - 2 роки 2 місяця 22 дня.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених положеннями ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 14 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-за ч. 2 ст. 15 п.6 ч.2 ст. 115 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. ч. 1, 2 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2010 року у вигляді 2 років 2 місяців та 22 днів позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у вигляді 17 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, застосованого до ОСОБА_9 - залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII), зарахувано в строк відбування покарання за даним вироком період попереднього ув`язнення ОСОБА_9 з моменту його затримання з 26 січня 2016 року до 15 травня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 15487 гривень 41 копійку, а також моральну шкоду в сумі 20000 гривень.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат на залучення експерта.
Як встановлено судом, ОСОБА_9 , 23 січня 2016 року приблизно об 03 годині 25 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше не знайому йому ОСОБА_10 , в цей час у обвинуваченого ОСОБА_9 виник намір, спрямований на незаконне заволодіння особистим майном ОСОБА_10 , шляхом вчинення розбійного нападу на неї, поєднаного із спричиненням тяжких тілесних ушкоджень, реалізовуючи який ОСОБА_9 повторно, діючи з корисливих мотивів, впевнившись у відсутності можливих свідків і очевидців, прослідував за потерпілою ОСОБА_10 до будинку АДРЕСА_3 , де з метою нападу на неї, розуміючи неправомірність своїх дій та те, що його дії є очевидними для потерпілої ОСОБА_10 , підійшов ззаду до неї, схопив її обома руками за тулуб та вагою свого тіла усадив останню на асфальтоване покриття. Не зупинившись на досягнутому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись навприсядки позаду потерпілої ОСОБА_10 , використовуючи те, що потерпіла ОСОБА_10 не чинить опору, продовжуючи свої злочині наміри, спрямовані на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 , поєднаного із заподіянням їй тяжких тілесних ушкоджень, користуючись фізичною перевагою, обвинувачений ОСОБА_9 дістав зі своєї кишені ніж, який згідно експертизи № 14/4.5-81 від 17.03.2016 року не являється холодною зброєю, погрожуючи таким чином потерпілій. Діючи в подальшому обвинувачений ОСОБА_9 , з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , тримаючи ніж в своїй лівій руці, а правою рукою тримаючи потерпілу ОСОБА_10 за шию, наказав відати йому грошові кошти. Потерпіла ОСОБА_10 , усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю передала обвинуваченому ОСОБА_9 належні їй грошові кошти в сумі 6 гривень.
В подальшому, на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_10 , який знаходився у неї в кишені, надійшов вхідний дзвінок і обвинувачений ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, наказав потерпілій ОСОБА_10 віддати йому мобільний телефон. В свою чергу потерпіла ОСОБА_10 , намагаючись врятувати своє життя та здоров`я, всупереч вимозі обвинуваченого ОСОБА_9 , відповіла на телефонний дзвінок та повідомила співрозмовнику, що на неї здійснюється розбійний напад. Будучи обуреним поведінкою потерпілої ОСОБА_10 , у обвинуваченого ОСОБА_9 виник намір, спрямований на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_10 з метою заволодіння її майном.
Після чого обвинувачений ОСОБА_9 , реалізовуючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, з метою спричинення смерті потерпілій ОСОБА_10 став наносити їй удари клинком ножу, який він тримав в своїй лівій руці, по різним частинам тіла потерпілої ОСОБА_10 , у томі числі у життєво - важливий орган голову, нанісши не менш ніж 14 ударів клинком ножу, в результаті чого потерпіла ОСОБА_10 втратила свідомість та в непритомному стані лежала на асфальтованому покритті. Після чого обвинувачений ОСОБА_9 , будучи впевнений у настанні смерті потерпілої ОСОБА_10 , заволодів її майном, а саме: жіночою сумкою темно блакитного кольору, вартість якої, відповідно до висновку експерта №471, від 19.03.2016 складає 435 гривень, в якій знаходились: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , матеріальної цінності не становить, картка фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_10 , матеріальної цінності не становить, жіночий гаманець зі штучної шкіри оливкового кольору марки «Salred», вартість якого, відповідно до висновку експерта №471, від 19.03.2016 року складає 210 гривень, флакон духів марки «AVON Summer white sunset», ємкістю 50 мл, вартість яких, відповідно до висновку експерта №471, від 19.03.2016 року складає 81 гривню, мобільний телефон чорного кольору марки «Fly» моделі IQ 446, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартість якого, відповідно до висновку експерта №471, від 19.03.2016 року складає 1750 гривень, візитка коричневого кольору «Море Пива», матеріальної цінності не становить, кредитна банківська картка чорного кольору «Приват Банк», матеріальної цінності не становить, 2 скляних флакони духів, матеріальної цінності не становить, грошові кошти в сумі 6 гривень, комплект ключів від квартири, який складався з двох металевих ключів від механічних замків, одного пластикового ключа від електронного замку та червоного брелку у вигляді серця, матеріальної цінності не становить, мобільний телефон марки «HUAWEI» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , вартість якого, відповідно до висновку експерта №471, від 19.03.2016 року складає 5898,82 гривні, в якому знаходилась сім карта оператору мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_5 , матеріальної цінності не становить та карта пам`яті об`ємом 16 ГБ, матеріальної цінності не становить, всього загальна сума відповідно до висновку експерта №471, від 19.03.2016 складає 8380, 82 гривні.
В той же день, 23 січня 2016 близько о 03 години 35 хвилин, обвинувачений ОСОБА_9 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для настання бажаного злочинного результату, а саме спричинення смерті потерпілій ОСОБА_10 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, однак злочинний намір обвинуваченого ОСОБА_9 не було доведено до кінця з причин, які не залежних від його волі, у зв`язку з тим, що потерпіла ОСОБА_10 з наявними тілесними ушкодженнями була виявлена громадянами біля будинку № 71 на м-ні 5-й Зарічний в Жовтневому районі м. Кривого Рогу та доставлена до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2 ДОР», де їй вчасно було надано медичну допомогу.
В наслідок умисних дій обвинуваченого ОСОБА_9 , направлених на заподіяння смерті іншій людині та протиправне заволодіння чужим майном, згідно висновку судово-медичного експерта №374, від 01.03.2016 року потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч з ушкодженням правої легені, що викликало гемопневмоторакс праворуч і поперекової області ліворуч з ушкодженням лівої нирки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, численних сліпих колото-різаних поранень голови, шиї, грудної клітини, правої сідничної області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, а також матеріальний збиток, загальна сума якого, відповідно до висновку експерта №471, від 19 березня 2016 року складає 8380,82 гривні.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року відносно нього скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що вказане судове рішення є необґрунтованим, а висновки викладені в ньому судом першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Так, обвинувачений посилається на те, що ніж, який було в нього вилучено співробітниками поліції та який в даному кримінальному провадженні визначений як знаряддя злочину не відповідає дійсності, зазначає, що в матеріалах кримінального провадження немає жодної експертизи, яка б підтвердила факт нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій саме цим вилученим ножем. Окрім цього, обвинувачений вказує, що речі, одяг в якому був обвинувачений, вилучені в нього також не містять на собі жодних слідів інкримінованого йому злочину.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Захисник обвинуваченого апеляційну скаргу свого підзахисного, також, підтримала, просила її задовольнити та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Прокурор та представник потерпілої в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечували, посилались на її безпідставність та необґрунтованість, просили залишити скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги обвинуваченого, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Суд першої інстанції із дотриманням у зазначеній нормі закону завдань, провів відносно ОСОБА_9 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався в повному обсязі.
Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених положеннями ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України посилався на наявні в матеріалах кримінального провадження та досліджені в ході судового провадження докази, зокрема, протокол огляду місяця події від 25 січня 2016 року міжповерхового майданчику на третьому поверсі будинку АДРЕСА_4 , в ході якого з лівого боку ліфтової кабіни на відстані приблизно 1 м. на бетонному покритті виявлено металевий предмет, схожий на ніж. Клинок ножа перебуває у шкіряному чохлі. При візуальному обстеженні будь-яких слідів на ножі не виявлено.
Протокол огляду предмету від 25 січня 2016 року металевого ножа, вилученого під час огляду місця події 25 січня 2016 року в ході візуального огляду якого встановлено, що загальна довжина ножа складає 174 мм, довжина клинка складає 85 мм, довжина рукоятки складає 89мм, товщина клинка складає 3,4 мм. Пошкоджень ніж не має, будь якої біологічної речовини не виявлено, відбитків пальців на ножі також не виявлено.
Постанову слідчого, якою металевий ніж, який був вилучений 25 січня 2016 року, визнано речовими доказами та приєднано на збереження до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВП КВП, квитанція №1171.
Протокол добровільної видачі предметів від 25 січня 2016 року, в ході якого ОСОБА_9 в приміщенні службового кабінету Жовтневого ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області, за участю понятих, добровільно дістав з лівої внутрішньої кишені своєї куртки та видав: мобільний телефон чорного кольору марки «FLY», моделі IQ 446, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 (акумуляторна батарея відсутня), візитку коричневого кольору « ОСОБА_11 », банківську картку чорного кольору «Приват Банк» № НОМЕР_6 , грошову банкноту номіналом 2 гривні ПД 8241068, грошову банкноту номіналом 2 гривні РК 6361716, 2 прозорих скляних флакони, в яких міститься прозора рідина, комплект ключів, який складається з металевих ключів від механічних замків, одного пластикового, від електронного замку, на ключах перебуває пластиковий брелок у вигляді червоного серця.
При цьому, ОСОБА_9 пояснив, що даними речами він заволодів раніше незнайомої йому дівчини 23 січня 2016 року приблизно о 02:00 годині в районі будинку АДРЕСА_4 , і наніс потерпілій не менше 5 ударів ножем в область тулубу, але точну кількість ударів назвати не зміг. На запитання прокурора чи застосовувалось до нього фізичне насильство з боку працівників поліції, ОСОБА_9 відповів, що фізичне насильство до нього не застосовувалось.
Постанову слідчого від 25 січня 2016 року, якою вищевказані та добровільно видані ОСОБА_9 речі, визнано в речовими доказами та передані на збереження до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВП КВП, квитанція №1172. Речові докази грошову банкноту номіналом 2 гривні ПД 8241068, грошову банкноту номіналом 2 гривні РК 6361716 передано на зберігання потерпілій ОСОБА_10 .
Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 січня 2016 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_10 серед пред`явлених фото осіб впізнала та вказала на особу на фото №2, як особу, яка 23 січня 2016 року о 03-30 год. в районі будинку АДРЕСА_5 завдала їй ножем тілесних ушкоджень та заволоділа майном. Згідно довідки, на фото № 2 зображений ОСОБА_9 .
Протокол слідчого експерименту від 26 січня 2016 року, проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_9 , в присутності його захисника ОСОБА_12 та понятих, в ході якого ОСОБА_9 пояснив, що 23 січня 2016 року приблизно об 03.00 годині він на автомобілі таксі марки ВАЗ 2101 синього кольору з зупинки «Крес» направився до будинку №78 на мікрорайоні 5-й Зарічний додому до своєї сестри. Приблизно через 15-20 хвилин вони приїхали на зазначене місце, водій зупинився біля будинку №75, він вийшов з автомобіля, поблизу проходила раніше не знайома йому ОСОБА_10 , щось у нього запитала і направилась далі по дорозі. Автомобіль таксі розвернувся та поїхав, зупинився біля ОСОБА_10 , водій з нею про щось поговорив та поїхав. Тоді він направився за ОСОБА_10 , запитав, чи є у неї якісь проблеми. Вона йому відповіла, що у неї все гаразд та почала відходити від нього. На плечі ОСОБА_10 висіла жіноча сумка, якою він вирішив заволодіти та дістав з кишені метательний саморобний ніж, який він мав з собою. Він наблизився до дівчини, ніж тримав у лівій руці, щоб залякати її. Вона даний ніж побачила. Потім він наказав віддати йому гроші, на що ОСОБА_10 зі своєї сумки дістала гаманець, звідки дістала грошові кошти в сумі 8 гривень (банкноти були номіналом по 2 гривні). В цей час у неї задзвонив мобільний телефон. ОСОБА_10 одразу дістала його з кишені, підняла слухавку та почала кричати, що її грабують та намагалась втекти від нього, тоді він її одразу наздогнав та наніс не менше 5 ударів ножем в область її тіла, куди саме та скільки точно не пам`ятає. ОСОБА_10 впала на землю, він забрав її сумку та мобільний телефон «HUAWEI» та направився через двори в бік мікрорайону 7-й Зарічний. Мобільний телефон «HUAWEI» вимкнув. В сумці був ще один телефон «Fly», комплект ключів, два флакони з духами, банківська картка «Приват Банк», візитка коричневого кольору «Море Пива», грошові кошти (скільки саме було грошових коштів він не пам`ятає). Всі ці речі він поклав в свою кишеню. Сумку з іншими речами він викинув біля зупинки «Торгівельний Центр» на мікрорайоні 5-й Зарічний. Також ОСОБА_9 в присутності всіх учасників слідчої дії та безперервного відеозапису, показав на місце, де його висадив водій таксі, місце, де таксі зупинилось біля ОСОБА_10 , на якому місці він розмовляв з ОСОБА_10 , де він почав спричиняти удари клинком ножу та яким саме чином.
Протокол слідчого експерименту від 04 березня 2016 року, проведеного за участі потерпілої ОСОБА_10 , відповідно до якого остання, перебуваючи біля 2-го під`їзду будинку АДРЕСА_4 , в присутності понятих та судово-медичного експерту ОСОБА_13 , вказала на місці, пояснила та продемонструвала як саме їй було завдано ножові поранення та яким саме чином на неї було скоєно напад. При цьому, вона вказала ділянку місцевості, яка знаходиться біля дев`ятиповерхового будинку АДРЕСА_3 та пояснила, що саме на цій місцевості ОСОБА_9 напав на неї з метою заволодіння її майном. До протоколу додано також відеозапис на DVD-диску, який відтворено безпосередньо у судовому засіданні та переглянуто в повному обсязі за участі всіх учасників.
Протокол пред`явлення речей для впізнання від 12 березня 2016 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_10 серед пред`явлених металевих ножів, впізнала та вказала на металевий ніж, найбільш схожий на ніж, яким їй були спричинені тілесні ушкодження 23 січня 2016 року під №4, який впізнала за зовнішнім видом.
Протокол пред`явлення речей для впізнання від 12 березня 2016 року, в ході якого свідок ОСОБА_14 серед ножів, які були пред`явленні для впізнання, впізнав та вказав на ніж під №2, яким 22 січня 2016 року ОСОБА_9 хизувався, а 23 січня 2016 року хотів його подарувати йому, який впізнав за зовнішнім видом.
Протокол слідчого експерименту від 15 березня 2016 року, проведеного за участі потерпілої ОСОБА_10 , яка перебуваючи біля 2-го під`їзду будинку АДРЕСА_4 , в присутності понятих та судово-медичного експерту ОСОБА_13 , пояснила та показала за яких саме обставин, та як саме було завдано ножове поранення в область спини, також показала, яким саме чином на неї було скоєно напад. При цьому, вона вказала, що відстань була між нею та ОСОБА_9 в момент коли він підійшов до неї та почав з нею розмову, складала приблизно 2 метри, після чого продемонструвала, як саме наносились удари, та подробиці здійсненого нападу. До протоколу додано також відеозапис на DVD-диску, який відтворено безпосередньо у судовому засіданні та переглянуто в повному обсязі за участі всіх учасників.
А також, висновок експерта №14/4.2-817 від 17 березня 2016 року, додатковий висновок судово-медичного експерта №466 (374-16) від 15 березня 2016 року та покази потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .
Так, відповідно до висновку експерта №14/4.2-817 від 17 березня 2016 року, судом першої інстанції встановлено та досліджено, що на футболці, вилученій 23 січня 2016 року в приміщенні КЗ «Криворізької міської лікарні «2 ДОР», яка належить потерпілій ОСОБА_10 , є п`ять наскрізних пошкоджень, які були утворені внаслідок удару предметом колото-ріжучої дії з шириною клинка не більше 23 мм (ніж та інше). П`ять наскрізних пошкоджень на футболці, вилученої за вищевказаною адресою, могли бути залишені як наданим на дослідження ножем, так і іншим ножем з шириною клинка не більше 23 мм.
Окрім цього, з метою детального роз`яснення висновку №14/4.2-817 від 17 березня 2016 року та методики проведеного дослідження, судом першої інстанції безпосередньо було допитано експерта криміналіста ОСОБА_21 , який в ході судового засідання, складений ним висновок повністю підтримав, зазначив, що на дослідження був наданий одяг потерпілої та ніж, а також, поставлені запитання щодо наявності пошкоджень на тканинах футболки ОСОБА_10 та їх кількості, а також чи могло бути заподіяне пошкодження наданим на дослідження ножем. Судовим експертом під час дослідження на футболці були виявлені 5 пошкоджень лінійної форми, отвори мали розміри від 15 до 23 мм довжиною, які були утворені внаслідок колото-ріжучої дії предметом, ширина контактуючої поверхні якого, не перевищує 23 мм. Наданий ніж складався з клинка та рукоятки, найбільша ширина леза ножа 22,9 мм, на кінці біля вістряка клинок звужується. Ніж заглиблювався в матеріал на різну довжину. Максимальна ширина отвору на одязі потерпілої складає 23 мм. Ширина клинка ножа, який був наданий на дослідження складає максимально в своїй ширині 22,9 мм, тому можливо було припустити, що ці отвори ідентичні отворам, нанесеним вказаним ножем. Висновок про те, що пошкодження могли бути залишені як даним ножем, так і іншим ножем або іншим предметом, який має аналогічну робочу контактну поверхню, пояснюється тим, що матеріал футболки є гнучким та м`яким. Наданим ножем, в нижню частину футболки, надягнуту на макет, наносились чотири експериментальні удари клинком ножа з різною силою удару. Клинок входив в макет на глибину від 25 до 30 мм. Отримані пошкодження на футболці були обведені барвником зеленого кольору. При нанесені пошкоджень, ніж не залишає індивідуальних ознак своєї контактуючої поверхні леза, тобто на матеріалі футболки не залишаються його специфічні залишки чи сліди, так звані «часні» ознаки, без яких відповісти на запитання однозначно так, чи ні, не можливо. Але з урахуванням ширини клинка, максимальна ширина якого співпала з розмірами ушкоджень на тканині, не виключається можливість пошкодження тим предметом, який було надано на дослідження, а отже ножем, який було надано на дослідження могли були бути залишені пошкодження на футболці потерпілої. На момент дослідження ніж деформований не був. Незалежно від того, чи був він на кінці зігнутий або рівний при введенні ножа слід був би однаковий. Якби матеріал був би плотніший, ніж би залишив характерні «засечки», які мають аналогічні властивості форми кромки ножа.
Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, зокрема, в тому, що саме обвинуваченим було нанесено ножові поранення потерпілій та тим ножем, який органами досудового розслідування було вилучено, визнано речовим доказом та надано на експертне дослідження.
Водночас, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений посилається на те, що ніж, який було в нього вилучено співробітниками поліції та який в даному кримінальному провадженні визначений як знаряддя злочину не відповідає дійсності, зазначає, що в матеріалах кримінального провадження немає жодної експертизи, яка б підтвердила факт нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій саме цим вилученим ножем.
Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами апеляційної скарги ОСОБА_9 , вважає їх необґрунтованими, безпідставними, надуманими та спрямованими на уникнення обвинуваченим від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, з огляду на наступне.
Так, в ході судового провадження в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 показала суду, що з обвинуваченим ОСОБА_9 раніше не знайома, неприязних стосунків не має. 22 січня 2016 року близько 02 години 00 хвилин їй зателефонував її хлопець ОСОБА_22 та запропонував зустрітися і потерпіла почала збиратись. Через 15 хв. знов подзвонив ОСОБА_22 , та сказав щоб вона виходила, оскільки він вже під`їжджає, після чого вийшовши з дому потерпіла побачила таксі, подумавши, що це їде її хлопець, вона пішла на зустріч машині, проте, з пасажирського місця таксі вийшов інший, незнайомий їй молодий чоловік, який був одягнений в темну спортивну теплу куртку, темну шапку ушанку, темні джинси, черевики гірчичного кольору зі шнурівкою. Потерпіла зрозуміла, що помилилась та пішла назад. Пасажир таксі стояв по іншу сторону дороги на відстані 4-5 кроків від неї, поряд більше нікого не було, обвинувачений запитав у неї куди поїхало таксі. Вона відповіла, що таксі поїхало на ринок. Потерпілій стало страшно, та вона повернувшись пішла по дорозі в сторону свого будинку, зробивши два кроки, обвинувачений накинувся на неї ззаду зверху, та усадив силою на землю, на її колінах лежала її сумка. В руках в обвинуваченого був ніж, який він тримав у лівій руці, ніж був схожий на кухонний, рукоятку вона не бачила. Тримаючи в руках ніж, обвинувачений правою рукою намагався шукати в сумці цінні речі, ніж в цей час тримав в лівій руці біля її обличчя та вимагав віддати йому гроші та телефон. В цей час у неї задзвонив телефон, що був в кармані куртки, обвинувачений їй наказав віддати телефон, забрав її сумку, але вона встигла прийняти дзвінок та сказала « ОСОБА_23 , мене грабують», після чого потерпіла раптом відчула удари в спину гострим предметом. Обвинувачений наносив удари в той момент, коли вона відповідала на вхідний дзвінок. Удари наносив в плечі, спину, що було далі вона не пам`ятає, оскільки втратила свідомість.
Покази потерпілої ОСОБА_10 щодо наявності в обвинуваченого в момент нападу ножа, повністю узгоджуються із показами свідка ОСОБА_14 , який в ході допиту судом першої інстанції показав суду, що з обвинуваченим раніше знайомий з дитинства, неприязних стосунків не має. В січні 2016 року він зустрівся з обвинуваченим та ОСОБА_24 у ОСОБА_25 на квартирі по АДРЕСА_6 , вживали спиртні напої, обвинувачений ніччю на деякий час відлучався з квартири. В той вечір, обвинувачений був одягнутий в коричневих чоботах, штанах, шапці, а також, мав при собі залізний «метательний» ніж, як саме виглядав ніж, він не пам`ятає, Він попросив тоді, щоб ОСОБА_26 подарував йому ніж, однак ОСОБА_26 відмовився. Наступного ранку, коли вони прокинулись, ОСОБА_26 сказав, що якщо він хоче, може забрати його ніж, але свідок тоді прийняти у подарунок ніж відмовився. Сам ніж вранці свідок не бачив.
Вказані покази, також, узгоджуються із показами свідка ОСОБА_27 , яка є рідною сестрою обвинуваченого та яка в ході судового провадження, показала суду, що після звільнення з місць позбавлення волі 03 грудня 2015 року брат проживав з нею за адресою: АДРЕСА_7 , працював в с. Новопілля, допомагав їй з дитиною, ночував завжди вдома. Лише одного разу ОСОБА_28 попросив дозволу, щоб ОСОБА_29 погуляв з ними. Вона не знає де був брат в ту ніч, перед тим, як поїхати, ОСОБА_29 попросив в неї 100 грн., після чого повернувся вранці. Потім, 25 січня 2016 року після 17:00 год. вона знаходилась вдома, прийшли працівники поліції, завели до квартири, поклали на підлогу - їх друга ОСОБА_30 , її хлопця ОСОБА_31 та брата ОСОБА_32 і запитували, хто з них ОСОБА_33 . Вона вказала на брата. Працівники поліції сказали, що брату потрібно проїхати з ними, попросили його добровільно видати документи та показати його одяг. Вона показала одяг брата, який вона купувала йому після звільнення: чоботи рижого кольору, джинсові штани, білий светр, футболка, куртка темно синього кольору, шапка ушанка чорного кольору. Іншого одягу в нього не було, весь одяг та взуття було чисте, без плям, кишені вона не перевіряла. Після того, їй зателефонували з поліції і попросили надати ніж. Вона спитала «Який ніж?», на що їй відповіли що, ОСОБА_34 сказав, що в квартирі є ніж, та сказав віддати його працівникам поліції. Дійсно у них в дома був ніж, який лежав в серванті, він зник 22 січня 2016 року, на її запитання де ніж, ОСОБА_29 сказав, що у нього. Потім ОСОБА_35 повернувся з працівниками поліції і сказав, що потрібно віддати ніж. Вона сама не хотіла віддавати ніж, лише дістала його з серванту та віддала ОСОБА_36 . Ніж передавався у її присутності, може його впізнати по зовнішньому вигляду, він був сірого кольору, повністю залізний, довжина близько 15 см., на рукоятці прорізані отвори, кінчик леза ножа був загнутий. Був також чохол від ножа, чорного кольору, який надівався на лезо. Може впізнати ніж по отворам у рукоятці.
Про те, що саме вилученим в ході досудового розслідування ножем та наявним в матеріалах кримінального провадження, та на який вказували потерпіла та свідки ОСОБА_14 , та про який розповідала свідок ОСОБА_27 , було нанесено удари потерпілій ОСОБА_10 свідчить досліджені та оцінені судом першої інстанції такі письмові докази, як: протокол пред`явлення речей для впізнання від 12 березня 2016 року, в ході якого потерпіла впізнала та вказала на металевий ніж, найбільш схожий на ніж, яким їй було нанесено тілесні ушкодження 23 січня 2016 року під №4, який впізнала за зовнішнім виглядом; протокол пред`явлення речей для впізнання від 12 березня 2016 року в ході якого свідок ОСОБА_14 серед ножів, які були пред`явлені для впізнання, впізнав та вказав на ніж під №2, яким 22 січня 2016 року ОСОБА_9 хизувався, а 23 січня 2016 року вранці хотів його подарувати свідку, який впізнав за зовнішнім виглядом.
Окрім цього, в судовому засіданні в присутності всіх сторін кримінального провадження, в порядку ст. 355 КПК України, судом першої інстанції свідку сторони захисту ОСОБА_27 , після її допиту та з`ясування характерних ознак, за якими вона може впізнати речі, було пред`явлено для впізнання речовий доказ ніж, і остання впізнала ніж, як той, що належав її брату обвинуваченому ОСОБА_9 , знаходився у них вдома та після затримання брата був вилучений працівниками поліції. Зокрема, свідок вказала, що впізнає ніж по кольору, розміру, а також характерним круглим отворам на рукоятці, відзначивши при цьому, що раніше у ножа був зігнутий кінчик леза.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , викладені ним в апеляційній скарзі та підтримані в ході судового засідання безпосередньо в залі суду апеляційної інстанції, що наявний в матеріалах кримінального провадження ніж не є тим ножем, яким потерпілій було фактично нанесено удари є надуманими і не приймає їх до уваги, оскільки такі доводи обвинуваченого не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного вироку.
Більш того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, та, зо також було досліджено судом першої інстанції безпосередньо в судовому провадженні, обвинувачений ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту від 26 січня 2016 року, який був проведено за участі захисника обвинуваченого, в добровільному порядку вказав не тільки на місце нападу на потерпілу, а й пояснив обставини та детально описав події, що відбувались 23 січня 2016 року, в тому числі, продемонстрував спосіб нанесення ударів потерпілій ножем. Надані ОСОБА_9 пояснення в ході проведеного слідчого експерименту від 26 січня 2016 року повністю узгоджуються із тими поясненнями, що було надано обвинуваченим при добровільній видачі ним речей та складанні протоколу від 25 січня 2016 року, в ході чого ОСОБА_9 пояснив, як 23 січня 2016 року наніс незнайомій йому раніше дівчині приблизно о 02 годині 00 хвилин в районі будинку АДРЕСА_4 не менше 5 ударів ножем в область тулубу.
При цьому, слідчий експеримент з потерпілою, тобто єдиною особою, яка могла бути обізнаною про обставини злочину, було проведено лише 04 березня 2016 року, після її виписки з лікарні, і надані нею покази під час слідчого експерименту повністю відповідали тим показам, що були надані обвинуваченим одразу після затримання, а також узгоджуються із додатковим висновком судово-медичного експерта №466 (374-16) від 15 березня 2016 року, згідно якого вбачається, що тілесні ушкодження у потерпілої могли виникнути в умовах, при обставинах та механізмі, на які вказала ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту. Даний висновок, також, був досліджений та оцінений судом першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про те, що вилучений в ході досудового розслідування ніж не був визнаний речовим доказом в даному кримінальному провадженні, спростовуються дослідженими судом першої інстанції протоколом огляду предмету від 25 січня 2016 року та постановою слідчого, відповідно до якої металевий ніж, вилучений 25 січня 2016 року визнано речовим доказом та приєднано на збереження до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВП КВП, квитанція №1171.
Щодо доводів обвинуваченого про те, що вилучені в ході досудового розслідування речі, а саме одяг, в якому був ОСОБА_9 під час нібито нападу на потерпілу та затримання обвинуваченого працівниками поліції не містить жодних слідів вчинення інкримінованого йому злочину, на думку колегії суддів, є безпідставними та необґрунтованими, та такими, що спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження, а також, належним чином дослідженими судом першої інстанції і оціненими письмовими доказами, зокрема, протоколами пред`явлення речей для впізнання від 11 березня 2016 року за участі свідка ОСОБА_15 , в ході чого останній впізнав черевики та куртку, в якій був одягнений ОСОБА_9 , протоколами пред`явлення речей для впізнання від 12 березня 2016 року за участі потерпілої ОСОБА_10 , в ході чого остання впізнала черевики та куртку, в якій був одягнений ОСОБА_9 , протоколами пред`явлення речей для впізнання від 12 березня 2016 року за участі свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_27 в ході чого свідки впізнали куртку та черевики, в якій був одягнений ОСОБА_9 , а також, показами вказаних учасників кримінального провадження, які як в ході досудового розслідування та судового провадження під час надання показів детально вказували на одяг в який був одягнений обвинувачений в ніч подій, та зазначали їх характерні особливості (кольори). А тому, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що такі доводи обвинуваченого є лише позицією його захисту, спрямованою на уникнення кримінальної відповідальності за вчинені тяжкі злочини.
Будь-яких інших порушень закону України про кримінальну відповідальність або норм кримінального процесуального законодавства України з боку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4