Дата документу 13.05.2021 Справа № 337/3610/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/3610/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/518/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який працює монтажником ТОВ «Монтажно-Будівельна компанія», неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
31 травня 2006 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.309, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
21 листопада 2008 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя, за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
05 листопада 2009 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.ч.2,3 ст.185, ч.ч.1,4 ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Звільнився 10 травня 2013 року за відбуттям строку покарання;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Ухвалено взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду, початок строку відбуття покарання обчислювати з 10 грудня 2020 року, тобто з моменту взяття під варту.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з іспитовим строком на 3 роки.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції невірно зазначено відомості про останню судимість ОСОБА_6 , а саме судимість за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпро від 20 серпня 2018 року, оскільки останнього 16 березня 2020 року було знято з обліку Хортицької філії ДУ «Центр пробації» за закінченням іспитового строку.

Виходячи з того факту, що обвинувачений ОСОБА_6 не має останньої судимості, суд першої інстанції не мав права посилатись на неї. Так, останньою судимістю обвинуваченого мала б бути зазначена судимість за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 листопада 2009 року.

Суд першої інстанції припустився помилки, зазначивши у резолютивній частині вироку, що запобіжний захід потрібно продовжити, оскільки на час проголошення вироку запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано не було.

Також, потерпілий ОСОБА_9 під час його допиту у суді просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

У обвинуваченого міцні соціальні зв`язки, є цивільна дружина, обвинувачений позитивно характеризується за місцем роботи.

Згідно з вироком суду, 06 серпня 2020 року приблизно об 11-45 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_9 , від якого останній впав на землю та ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наніс ще два удари кулаком в обличчя потерпілого, які виразилися у тілесних ушкодженнях, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а саме: синець в лівій виличній ділянці, садна на слизовій оболонці нижньої губи, в ділянці правого передпліччя. Після чого ОСОБА_6 зняв з потерпілого належну останньому чоловічу сумку, яка для ОСОБА_9 матеріальної цінності не представляє, але в якій знаходилися гаманець з грошовими коштами 200 грн, мобільний телефон «Xiomi Redmi 7 Comet Blue 2 GB RAM 16 GB ROM», вартістю 2500 грн, а також банківська картка ПрАТ «Приват Банк», зв`язка ключів, паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення та довідка платника податків на ім`я потерпілого, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють. Після чого, ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця вчинення злочину, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2 700 грн.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили цю скаргу задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника - адвоката ОСОБА_8 щодо обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого. Обставинами, що пом`якшують покарання, судом встановлено визнання вини, щире каяття; обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.
Обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення ОСОБА_6 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.186 КК України.
З урахуванням:
всіх обставин кримінального провадження; ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, до обвинуваченого раніше застосувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням, проте, під час іспитового строку ним вчинено новий злочин, за який він був засуджений із застосуванням положень ст.71 КК України; злочин, за який засуджено ОСОБА_6 за оскаржуваним вироком, останній вчинив через нетривалий строк після того, як був знятий з обліку Хортицької філії ДУ «Центр пробації» за закінченням іспитового строку, що свідчить про те, що обвинувачений не зробив для себе належних висновків та на шлях виправлення не став, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання, в т.ч. і для застосування положень ст.75 КК України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України. Призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.
З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого у сукупності, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.
Разом з тим, доводи захисника - адвоката ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції необґрунтовано у вступній частині вироку вказано про судимість ОСОБА_6 від 20 серпня 2018 року є слушними.
Так, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 20 серпня 2018 року вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. 16 березня 2020 року ОСОБА_6 знятий з обліку Хортицької філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області на підставі ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04 березня 2020 року за закінченням іспитового строку (лист №22/26/1222-20 від 16 березня 2020 року) (а.п.62).
Отже, вказана судимість є погашеною.
Кримінальне правопорушення у даному провадженні, передбачене ч.2 ст.186 КК України, вчинене ОСОБА_6 06 серпня 2020 року, тобто після того, як останнього було знято з обліку за закінченням іспитового строку, а тому посилання суду першої інстанції на вищевказану судимість є помилковим.
З врахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні, з виключенням з нього відомості про судимість ОСОБА_6 від 20 серпня 2020 року.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Не є таким порушенням і те, що суд у резолютивній частині вироку замість «обрати» вказав «залишити» запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою.
В тому числі, не є підставою для скасування вироку те, що суд в
Керуючись ст.ст.404-405, 407-409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України змінити, виключивши з вироку суду відомості про судимість ОСОБА_6 за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпро від 20 серпня 2018 року.
у решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4