УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2021 Справа №607/1925/21 Провадження № 1-кс/607/786/2021 м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, що має на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючого на посаді провідного інженера відділу ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг у Тернопільській області, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001240 від 23.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0001240 від 23.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що в січні 2019 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 прийняв рішення про особисте збагачення, шляхом незаконно придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, особливо небезпечних психотропних речовин схильним до їх вживання особам, що є порушенням вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел він не в змозі, переслідуючи мету збагачення та незаконного отримання прибутків від незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту психотропних речовин, особливо небезпечних психотропних речовин, вирішив підшукати співучасників даної злочинної діяльності, у зв`язку з чим запропонував ОСОБА_4 та іншим особам здійснювати діяльність щодо незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуту психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин. На дану пропозицію ОСОБА_4 погодився, та з метою особистого збагачення вони вступили в злочинну змову, направлену на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин.

Так, ОСОБА_7 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах місці та часі, незаконно придбав порошкоподібну речовину рожевого кольору, яка міститься амфетамін, який належить до психотропних речовин обіг яких обмежений який в подальшому для збуту передав ОСОБА_4 15.01.2019 о 17.17 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , маючи в наявності заздалегідь придбану порошкоподібну речовину рожевого кольору, яка містить амфетамін, який належить до психотропних речовин, обіг яких обмежений, масою в перерахунку на основу 0,0739 грама, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , незаконно збув її ОСОБА_8 (анкетні дані змінено), за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 200 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, незаконно придбав таблетки рожевого кольору, які містять у своєму складі МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), що належить до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, які в подальшому для збуту передав ОСОБА_4

25.07.2019 о 12.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , маючи в наявності заздалегідь придбані таблетки рожевого кольору, які містять у своєму складі МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), що належить до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою в перерахунку на суху (діючу) речовину 0,2518 грама, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , незаконно збув їх ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 500 гривень.

02.02.2021 заступником начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Мотивуючи подане клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, та у зв`язку з цим, зазначає про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку слідчого, є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, посилаючись на положення п.3 ч.5 ст.182 КПК України, з урахуванням наведених ризиків, тяжкості злочину, покарання яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, даних про особу підозрюваного, який не одружений, не працює, немає постійного законного заробітку, раніше судимий за вчинення умисних злочинів пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинив під час іспитового строку новий злочин, відсутність міцних соціальних зв`язків, слідчий вказав, що застава у межах, визначених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, тому просив визначити заставу в розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1021500 гривень.

18.02.2021 захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав до суду письмові заперечення на клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому просив у задоволенні клопотання слідчого відмовити, посилаючись на необґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у зв`язку з недостатністю доказів про його причетність до вказаного кримінального правопорушення. У запереченні захисник також вказує на безпідставність наведених у клопотанні слідчим тверджень про існування передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а також спотворення інформації про особу підозрюваного, який всупереч наведеним у клопотанні слідчого даним має міцні соціальні зв`язки, офіційне місце роботи, де характеризується виключно позитивно, а також на його утриманні знаходиться троє малолітніх дітей. Крім того захисник звертає увагу на вкрай незадовільний стан здоров`я ОСОБА_4 пов`язаний з серцевою хворобою. Крім того, захисник зазначив, що розмір застави, вказаний у клопотанні, є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_4 . У зв`язку з наведеним просив в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Розгляд клопотання слідчим суддею розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_4 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з підстав, викладених у поданому ним запереченні. Зазначаючи, що прокурором в судовому засіданні не доведені вказані у клопотанні слідчим ризики, з урахуванням належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , виключно позитивних даних про його особу, соціальне та економічне становище, наявність на утриманні трьох дітей, просив в задоволенні клопотання слідчого відмовити, або застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. На думку захисника, перебування ОСОБА_4 під вартою призведе до суттєвого погіршення стану його здоров`я, унеможливить належне виконання рекомендацій лікаря та госпіталізацію в разі загострень наявної хвороби серця, а також позбавить його можливість працювати та утримувати своїх малолітніх дітей.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив не застосовувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, згідно з положеннями ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001240 від 23.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст.307 КК України.

02.02.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику а ризикам, зазначеним у поданні.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Зокрема такими є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001240 від 23.04.2019; протокол проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 15.01.2019 відносно ОСОБА_4 ; висновок експерта №2.1-73/19 від 29.01.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_8 (анкетні дані змінено); протокол проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 25.07.2019 відносно ОСОБА_4 ; висновок експерта №2.1-513/19 від 01.11.2019; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової дії) зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 10.09.2019 відносно ОСОБА_10 ; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової дії) зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 25.11.2019 відносно ОСОБА_4 ; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової дії) зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 04.06.2020 відносно ОСОБА_7 , іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідні кримінальні правопорушення могли бути вчинені, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, стороною захисту не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного ОСОБА_4 до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.
Як зазначено у клопотанні, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути у тому числі фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, у кримінальному провадженні №0001240 від 23.04.2019 щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Оцінивши наведені у клопотанні доводи, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному провадженні. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінюючи можливість впливу на свідка у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає обґрунтованими. Зазначені ризики у цьому кримінальному провадженні є актуальними безвідносно до стадії цього кримінального провадження.

Що стосується наведеного у клопотанні ризику, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує, що інкриміноване підозрюваному ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, є закінченим, під час здійснення досудового розслідування №0001240, яке розпочато 23.04.2019 стороною обвинувачення проведено низку слідчих дій. Таким чином, переважна більшість матеріальних доказів, на підставі яких було висунуто підозру ОСОБА_4 зафіксовано органом досудового розслідування у відповідних протоколах та перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування. До того ж, як у клопотанні, так і в судовому засідання стороною обвинувачення не зазначено, які саме речі та документи, що мають значення для досудового розслідування, підозрюваний може знищити чи підробити. У зв`язку з чим, слідчий суддя критично ставиться до зазначеної стороною обвинувачення обставини, як підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження сторони обвинувачення щодо можливості підозрюваного ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення, не беруться слідчим суддею до уваги, оскільки ні у клопотанні, ні під час судового засідання слідчому судді не надано жодних обґрунтувань вказаному ризику.

В клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

При обранні запобіжного заходу враховуються всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що останній має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно працевлаштований, на його утриманні знаходиться троє малолітніх дітей, виключно позитивно характеризується по місцю роботи, що підтверджується характеристикою виданої В.о.начальника Служби автомобільних доріг у Тернопільській області.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу, слідчий суддя також бере до уваги, стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_11 . Так, згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №00951, ОСОБА_4 з 04.02.2021 по 16.02.2021 знаходився на стаціонарному лікуванні спеціалізованого кардіологічного відділення з діагнозом «Дилятаційна кардіоміопатія з мітральною та трикуспідальною недостатністю (регургітація ++). Порушення ритму та провідності по типу частої мономорфної шулночкової та політопної суправентрикулярної екстрасистолії, транзиторною неповною блокадою правої ніжки пучка ОСОБА_12 . Легенева гіпертензія легкого ступеня. СН ІІ Б стадії з діастолічною дисфункцією лівого шлуночка та зниженою фракцією викиду лівого шлуночка (ФВ-29%). Сліди рідини в перикарді. NYHA IV ФК переведений у III ФК. Хронічний гастродуоденіт, фаза загострення. ЖКХ: Хронічний калькульозний холецистит, фаза затухання загострення, Хронічний гепатит нез`ясованого генезу, нактивна фаза, Вторинний ентероколіт, фаза загострення. Міопія слабкого ступеня обох очей». 16.02.2021 був виписаний із стаціонару в задовільному стані на амбулаторний етап лікування з відповідними рекомендаціями, в тому числі диспансерного спостереження сімейного лікаря, кардіолога.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , стан його здоров`я, наявність постійного місця проживання, позитивної характеристики, беручи до уваги недоведення прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, відсутність належного обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_4 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а також те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст.177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1ст. 177 КПК України..

При цьому, слідчий суддя зазначає, що сам по собі факт підозри ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину не є достатньою підставою для застосування до нього найбільш суворого виняткового запобіжного заходу.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя враховує і те, що за змістом ч.5 ст.176 КПК України більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава не можуть бути застосовані лише до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5,260,261 Кримінального кодексу України. Відтак, заборона застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу в цьому випадку відсутня.

Отже, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні, з урахуванням вищевикладеного, встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України ризикам можливо дієво запобігти шляхом застосування іншого запобіжного заходу, який не є виключним за своєю суворістю.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею враховано, що ОСОБА_4 працює провідним інженером відділу ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху Служби автомобільних доріг у Тернопільській обалсті, а також положення ст.43 Конституції України, якою передбачено, що кожен громадянин має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується.

У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою ( 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії від 19.11.2019.

Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

З урахуванням обставин справи, особи підозрюваного, його стану здоров`я, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, за адресою по місцю проживання: АДРЕСА_1 , шляхом заборони залишати житло в період з 20-ої год. по 06.00 год., за виключенням необхідності відвідування медичних закладів.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Оскільки ОСОБА_4 повідомлено про підозру 02.02.2021, то з урахуванням положень ст. 219 КПК України, строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом, а також виконання обов`язків належить визначити до 02.04.2021, тобто в межах строку досудового розслідування.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст..ст.177, 178,181, 183, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши підозрюваному ОСОБА_4 в період з 20-ої год. до 06.00 год. залишати житло без дозволу слідчого, суду (за виключенням відвідування медичних закладів за необхідності).

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утриматися від спілкування як особисто так і через третіх осіб зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні ( ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за винятком участі в слідчих діях та процесуальних діях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку їх наявності;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії зазначеної ухвали визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 02.04.2021.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати Тернопільському ВП ГУНП України в Тернопільській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1