Справа № 199/5421/21
У Х В А Л А
іменем України
28 липня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке 23 липня 2021 року було вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Лівобережної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, яке 23 липня 2021 року було вилучене під час затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- Майка сірого кольору, шорти чорного кольору;
- Посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- Службове посвідчення ТОВ «Просто Позика» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- Банкнота номіналом 100 доларів США (М103687051А);
- 2 банкноти номіналом 500 гривень (БГ7883127, АИ6907636);
- Гаманець коричневого з якого вилучено:
- 7 банкнот номіналом 500 гривень (УЖ2649789, ХБ7551221, ХИ0775123, ВХ8310270, ЗБ4457741, ВИ5357076, ФД2055305);
- 1 банкнота номіналом 20 гривень (ЮД5216384);
- 2 банкноти номіналом 10 гривень (С32016029, ЮЕ5098069);
- 4 банкноти номіналом 5 гривень (ТВ2091134, КБ5368773, УК4351258, ЮД7017679);
- 2 банкноти номіналом 2 гривні (МЕ9877901, ТГ8012246);
- 4 банкнот номіналом 1000 гривень (А33488445, АА6216757, АЕ1841970, АБ0139407);
- 19 банкнот номіналом 100 доларів США (LB92605724M, LB4851321 IF, LF40318792, LG25985047E, KL06285050B, LB73466362G, LH90457531B, МВ47152940В, МВ47152941B, МІ03687059А, МІ03687060А, МІ03687061А, МІ03687062А, МІ03687067А, МІ03687071А, МІ03687070А, МІ03687040А, МІ03687043А, МІ03687049А);
- 1 банкнота номіналом 20 доларів США (JG81546220D);
- 1 банкнота номіналом 5 доларів США (ML83499601I);
- 1 банкнота номіналом 2 долара США (F14984984A);
- Банківська карта «Ощадбанк» 747713;
- Карта ГЦ Спаський;
- Карта БРЕМ ;
- Карта NAUTILUS SPORT з написом ОСОБА_4 ;
- Карта Chocolate Sweet;
- Візитка стоматолога «ИВАЩЕНКО Владимира Анатольевича»;
- Карта Neftek 0043836;
- Карта Glusco 51;
- Карта COOL WASH 000043;
- Карта АМІС 00377261;
- Карта Kiosku;
- Універсальний пристрій металевий з лезом;
- Чорнові записи;
- Електронний пристрій для куріння червоного кольору;
- SD-cord 2team 4 Gb (ABA3294D3031);
- SD-card и SunDiskUltra 18 Gb (6447DREFPOWN);
- Тримач від сім карти синього кольору;
- Зв`язка двох ключів.
включаючи заборону використовувати, відчужувати та розпоряджатися вказаним майном будь-яким способом.
Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні Слідчого відділення Відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000484, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 307 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.07.2021 о 20.04 до чергової частини Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що 15.07.2021 приблизно о 19.40 на 7 поверсі багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 , двоє невстановлених осіб чоловічої статі спричинили тілесні ушкодження в області голови ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого з місця скоєння злочину зникли. 23.07.2021 на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2021 затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході особистого обшуку затриманого виявлено та вилучено вище перелічене майно. 23.07.2021 слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом і вирішення питання про їх зберігання. Таким чином, в ході досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що вилучені речі, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення. Крім того, виникла необхідність в проведенні ряду експертиз, в тому числі відносно вищевказаного тимчасово вилученого майна. У зв`язку з вище викладеним та з метою запобігання знищення або пошкодження вище зазначеного майна, швидкого та неупередженого розслідування кримінального провадження виникла необхідність звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна, з метою належного забезпечення збереження речових доказів по кримінальному провадженню.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та фактичні обставини, на яких воно ґрунтується. Зазначає, що на вилученому у ОСОБА_4 одязі могли залишитися сліди крові потерпілої, тому є потреба в проведенні молекулярного експертного дослідження.

Підозрюваний ОСОБА_4 і його захисник ОСОБА_8 заперечили проти задоволення клопотання. Наполягають на тому, що ніякі сліди на речах зберегтися не могли, оскільки пройшов тривалий проміжок часу після вчинення злочину і до затримання ОСОБА_4 . Також захисник звертає увагу на те, що постанова про визнання речовими доказами винесена неповноважним слідчим і з огляду на час затримання ОСОБА_4 в Кирилівці не могла бути винесена в той же день в м. Дніпрі.

Вирішуючи клопотання слідчий суддя виходить з того, що за ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
За п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
Із витягу з ЄРДР № 0000484 та змісту клопотання вбачається, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 здійснюється за підозрою у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за наступних обставин:

У невстановленому у ході досудового розслідування місці та час, у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З метою реалізації свого спільного злочинного умислу, направленого на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, 15.07.2021 (більш точно час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_9 разом з ОСОБА_4 , прибули за адресою: АДРЕСА_1 , та піднялись на сьомий поверх, де розташована квартира АДРЕСА_2 в якій мешкає ОСОБА_7 та стали чекати повернення додому останньої. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_4 , 15.07.2021 приблизно о 19 годині 40 хвилині, перебуваючи за вищевказаною адресою, дочекавшись доки ОСОБА_7 , підійде до дверей своєї квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_4 , підбігли до ОСОБА_7 та своїми руками почали наносити хаотичні удари в область голови та обличчя останньої. Від отриманих ударів, потерпіла не втримала рівновагу та впала на підлогу, втративши свідомість. В цей, час ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, направлений на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, продовжували наносити удари по голові потерпілої, коли їх дії були помічені мешканцями будинку АДРЕСА_1 , внаслідок чого, останні не змогли довести свій спільний злочинний умисел до кінця. Тобто виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі. Своїми спільними злочинними діями ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_4 , направленими на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, спричинили потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани голови.

23 липня 2021 року ОСОБА_4 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська і під час особистого обшуку у затриманого було виявлено та вилучено зазначене в клопотанні майно.

З клопотання слідчого вбачається, що підставою для накладення арешту на майно є збереження речових доказів.

Суд погоджується з доводами захисника про те, що вилучені у ОСОБА_4 майка та шорти могли зберегти на собі сліди вчинення злочину. Накладення арешту на вказані майку і шорти для збереження таких речових доказів та забезпечення їх подальшого експертного дослідження ґрунтується на законі, є спів мірним з завданнями кримінального провадження, не покладає на ОСОБА_4 явно несправедливий тягар, не є непомірно обтяжливим для останнього та відповідає розумному балансу між приватним інтересом ОСОБА_4 і інтересами суспільства.

З огляду на викладене, клопотання слідчого в цій частині підлягає задоволенню.

Оцінюючи, чи може інше майно, вилучене у ОСОБА_4 , бути використане як доказ у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з того, що за змістом пред`явленої ОСОБА_4 підозри неможливо зробити висновок про те, що вказане майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Не містить відповідного обґрунтування і клопотання слідчого.

Таким чином стороною обвинувачення не доведено, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що інше, вилучене у ОСОБА_4 , майно є доказом злочину.

Формальне визнання вказаного майна речовим доказом без наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, висновків слідчого судді не спростовує.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

За встановлених слідчим суддею обставин, накладення арешту на інше вилучене у ОСОБА_4 майно, тобто втручання у здійснення останнім права власності щодо такого майна, не відповідає критерію законності, не переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, і такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) не буде пропорційним визначеним цілям.

З огляду на наведене, клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке 23 липня 2021 року було вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_4 задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучені у ОСОБА_4 під час особистого обшуку 23 липня 2021 року майку сірого кольору та шорти чорного кольору з забороною використовувати, відчужувати та розпоряджатися вказаним майном будь-яким способом.

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на інше майно, яке 23 липня 2021 року було вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_4 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя:

28.07.2021