Номер провадження: 11-кп/813/1066/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

15.02.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст.ст. 392, 396 КПК України апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2021 року про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, -

встановив:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2021 року, постановлену під час проведення підготовчого судового засідання, відмовлено у задоволені клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.4 ст.189, ч.4 ст.190, ч.1 ст.14, ч.3 ст.209, ч.2 ст.15, ч.3 ст.209, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України та задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну раніше обраного запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, строком до 09.04.2021 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора та обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Перевіривши зміст апеляційної скарги та вивчивши ухвалу суду першої інстанції, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргоюпрокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи з таких підстав.
Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 392 КПК України передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом України не встановлені заборона або обмеження в реалізації права на оскарження до суду певних судових рішень під час досудового розслідування, а визначена особлива процедура оскарження апеляційного оскарження ухвал суду, яка в даному випадку не дотримана апелянтом, що не позбавляє його права звернення в подальшому до суду за захистом своїх прав у відповідній стадії кримінального провадження.

З викладеного вбачається, що саме за допомогою чіткого визначення в Кримінальному процесуальному законі України порядку і переліку тих ухвал суду, які підлягають апеляційному оскарженню, знаходить свою реалізацію конституційний припис закріплений в п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, щодо забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.

Зі змісту вищевказаних норм вбачається, що оскаржувана ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2021 року про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не може бути оскаржена в апеляційному порядку, а порядок оскарження рішення суду на незаконність та необґрунтованість якої наполягає прокурор в поданій апеляційній скарзі є можливим лише після ухвалення судового рішення за результатами розгляду обвинувального акту.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, яка передбачає, що апеляційний суд повинен прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та, виходячи зі змісту ст. 392 КПК України, яка містить вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, суддя-доповідач, керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, приходить до висновку, що вказана ухвала районного суду не може бути предметом перегляду апеляційного суду, а тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 392, 399 КПК України, -

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2021 року про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та додатками.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2