ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/8516/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/762/21 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, працюючого в ТОВ «Будресурс» дорожнім робітником, розлученого, раніше судимого: 02.11.2016року Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 роки 4 місяці років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09.03.2017року, вирок змінено в частині призначеного покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 4 місяці. 20.09.2019 року ухвалою Зміївського районного суду Харківської області, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду від 16.07.2020 року, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_8 для відбування призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.11.2016 року покарання яке не відбуте, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1(один) рік.
На підставі ч. 1 ст.71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.11.2016 року - у виді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 10 місяців.
Початок строку відбування ОСОБА_8 покарання обчислюється з моменту його фактичного затримання.
Згідно вироку, 08.05.2018року, приблизно о 17год.00хв., ОСОБА_8 знаходячись біля під`їзду №6, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків між ним та ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком лівої руки в ліве око, один удар в надбрівну область справа та понад 30 ударів по обличчю, один з яких прийшовся в область носу. Так, згідно з висновком судово-медичної експертизи №09/1478-С/2018 від 15.06.2018року ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 закритий перелом кісток носу, забійну рану на обличчі, синці на обличчі та руках, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів, та могли бути отримані не пізніше строку звернення потерпілого та відповідають механізму утворення при вищевикладених обставинах. За ступенем тяжкості вищезазначені тілесні ушкодження: закритий перелом кісток носу, забійна рана на обличчі відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, синці відносяться до легких тілесних ушкоджень.
На вирок суду захисник обвинуваченого та прокурор у кримінальному провадженні подали апеляційні скарги.
До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від поданої апеляційної скарги, про що надав до суду письмову заяву.
Захисник обвинуваченого, не погоджуючись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, кримінальне провадження на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити.

Зазначає, що прокурором не спростовані свідчення обвинуваченого. Показання свідка ОСОБА_11 суд взагалі не прийняв до уваги, хоча вони теж не спростовані прокурором. Показання свідка ОСОБА_12 ставлять під сумнів його перебування на місці події. Показання свідка ОСОБА_13 не збігаються зі свідченнями потерпілого та свідка ОСОБА_12 . Обвинувачений не заперечує факту конфлікту між ним та потерпілим, коли потерпілий намагався нанести йому удар, та промахнувся, втратив рівновагу та вдарився носом об трубу. Інших доказів вини ОСОБА_8 суду не надано. Судом не з`ясовано всіх обставин події. Не можна стверджувати про наявність у обвинуваченого наміру, мотиву та мети на вчинення кримінального правопорушення. Зазначає, що обвинувачений раніше судимий, має постійне місце проживання, де мешкає з матір`ю, має постійну роботу. Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З матеріалів справи вбачається, що висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, є обґрунтованим, його зроблено на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими, перевіреними та оціненими під час судового розгляду з додержанням ст. ст. 23, 94 КПК.
Зокрема судом першої інстанції було допитано потерпілого, свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , досліджено письмові докази:
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002523 від 09.05.2018року, згідно якого відповідні відомості були внесені за заявою ОСОБА_10 від 08.05.2018 року; фабула справи: 08.05.2018року, близько о 18-00год. невстановлена особа біля під`їзду №6 по АДРЕСА_2 нанесла удари руками по обличчю ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесних ушкоджень. - консультативний висновок лікаря-спеціаліста КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф. О.І.Мещанінова» від 08.05.2018року, відповідно до якого, ОСОБА_10 встановлено діагноз: гостра поєднана черепно-мозкова і лицьова травма. Струс головного мозку. Забійна рана м`яких тканин лоба. Перелом кісток носа.
- висновок Медична практика «Лоридан» 10.05.2018року ОСОБА_10 звернувся з приводу перелома кісток носа із зсувом, закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку. Йому проведено лікування та призначені рекомендації медичного характеру.
- протокол слідчого експерименту від 10.05.2018року за участю потерпілого ОСОБА_10
- висновок судово-медичного експерта №09-1224-С/18 від 21.05.2018 року, №09-1478-С/18 від 15.06.2018 року, відповідно до яких, згідно з представленої медичної документації у ОСОБА_10 мають місце: закритий перелом кісток носу, забійна рана на обличчі, синці на обличчі та руках. Ці пошкодження виникли від ударної дії тупих твердих предметів, характерні особливості яких на тілі потерпілого не відобразилися, та могли бути отримані в строк за 5-7 днів до проведення експертизи. По ступеню тяжкості закритий перелом кісток носу, забійна рана на обличчі це легкі тілесні пошкодження які викликали короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), а синці відносяться до легких тілесних ушкоджень. Показання ОСОБА_10 , що відтворені в ході проведення слідчого експерименту в цілому відповідають об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.
Крім того, судом допитано свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що до ОСОБА_8 підійшов раніше незнайомий йому ОСОБА_10 . На запитання ОСОБА_8 , що йому потрібно, ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_8 по голові, від удару ОСОБА_8 впав, а ОСОБА_10 сів на нього зверху та почав наносити удари кулаками по голові та тулубу. ОСОБА_8 ударів ОСОБА_10 не наносив, тільки захищався, закривав руками обличчя. Він почав кричати, щоб ОСОБА_10 припинив бійку. Потім з будинку вибігла якась жінка, як стало відомо дружина ОСОБА_10 . У ОСОБА_8 від ударів були пошкодження та кров.
Однак, пояснення вказаного свідка суд першої інстанції не прийняв до уваги як такі, що суперечать іншим встановленим обставинам, з чим погоджується колегія суддів, враховуючи пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтвердили, що саме ОСОБА_8 наносив удари потерпілому. При цьому безпідставними є апеляційні доводи захисника про те, що показання свідка ОСОБА_13 суперечать поясненням потерпілого та свідка ОСОБА_12 , враховуючи, що всі троє були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Показання свідка ОСОБА_11 не узгоджуються з іншими доказами. Захисник ставить під сумнів перебування свідка ОСОБА_12 неподалік від місця події, проте факт того, що ОСОБА_12 був очевидцем події, не спростований, його показання не викликають сумнівів. Підстав для обмови свідком обвинуваченого судом не було встановлено.
Судом обгрунтовано надано критичну оцінку поясненням самого обвинуваченого як способу його захисту, який нібито не наносив потерпілому ударів, а останній сам підійшов до нього ззаду і наніс удар кулаком в праве ухо, на що він почав відмахуватись від нього. В черговий раз, коли потерпілий намагався нанести йому удар, то він присів, потерпілий промахнувся, втратив рівновагу і вдарився носом об трубу. Такі пояснення спростовуються показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами, зокрема висновком експертизи щодо тяжкості отриманих ушкоджень, їх кількості, та відповідності пояснень потерпілого, наданих в ході проведення слідчого експерименту, даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.
Висновки суду аргументовані, дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України не вбачається, оскільки сукупність доказів є достатньою для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення.
Щодо призначеного покарання, то місцевий суд врахував, що ОСОБА_8 працює, розлучений, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Обставин у відповідності до ст.ст. 66, 67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_14 судом не встановлено. Кримінальний проступок обвинувачений вчинив в період іспитового строку, у зв`язку із чим остаточне покарання призначене судом за правилами ст. 71 КК України. За ч. 2 ст. 125 КК України судом призначене покарання в межах санкції цієї статті.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. З урахуванням зазначеного призначене судом покарання як за кримінальний проступок окремо так і за сукупністю вироків, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. ст. 50, 65 КК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування вироку суду, при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції не встановлено, підстав для задоволення апеляційних вимог захисника не вбачається.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Московського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: