Справа № 464/9460/15-к
пр.№ 1-в/464/51/21
У Х В А Л А

05 квітня 2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання провідного інспектора Сихівського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області ОСОБА_3 , про звільнення від покарання з випробуванням ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 23.12.2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 /двох/ років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки. В клопотанні інспектор зазначає, що на обліку у Сихівському РВ з 16.02.2016 перебуває ОСОБА_4 17.02.2016 засудженого було ознайомлено з правами та обов"язками під час іспитового строку. Цього ж дня винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію та призначено дні реєстрації. У період відбуття покарання ОСОБА_4 зарекомендував себе посередньо. 16.05.2016, 15.05.2017 та 02.01.2018 не з"явився на планову реєстрацію без поважної причини, у зв"язку з цим 24.05.2016, 16.05.2017 та 03.01.2018 засудженому винесені застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. 03.01.2018 працівниками Сихівського РВ до суду було скеровано клопотання про скасування звільнення від покарання з випробуванням. 05.03.2018 ухвалою Сихівського районного суду м.Львова відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання. За час перебування на іспитовому строці вчинив нові кримінальні правопорушення. Так, 07.06.2017 до Личаіквського районного суду м.Львова скеровано обвинувальний акт за ч.2 ст.185 КК України, а 12.12.2018 до Шевченківського районного суду м.Львова за ч.2 ст.186 КК України. Відповідно до ч. 1 ст.78 КК України та ч.2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку зазначеному органі. Стаття 62 Конституції України, ч.2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст. 17 КПК України визначають, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. 23.12.2018 у засудженого ОСОБА_4 закінчився іспитовий термін, однак станом на даний час вироку, який доводить вину ОСОБА_4 у скоєнні ним злочину, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України не винесено та органом пробації не отримано. Згідно вказівки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ЛуУП/93 від 22.01.2018 року під час проведення робочої зустрічі представників Департаменту пробації з представниками Вищого спеціалізованого суду України та Генеральної прокуратури України було узгоджено, що після спливу, визначеного судом іспитового строку у засудженого, навіть при наявності інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, уповноважений орган з питань пробації повинен надсилати до суду подання для вирішення питання про звільнення його від призначеного покарання.

Інспектор Сихівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 в судове засідання не з?явився, однак подав до суду згідно якої просив подання задоволити.

Прокурор в судове засідання не з?явився, однак подав до суду заяву, згідно якої заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки до Личаківського районного суду м.Львова та Шевченківського районного суду м.Львова скеровані обвинувальні акти стосовно ОСОБА_4 , за підозрою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Засуджений ОСОБА_4 , в судове засідання не з?явився, з невідомих для суду причин, хоча про розгляд справи належним чином був повідомлений.

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 107 КПК України та зважаючи на відсутність клопотань від учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування, тому фіксування розгляду поданого клопотання за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Оглядом матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 , вироком Сихівського районного суду м.Львова засуджено до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ч.2 ст. 165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється від призначеного йому судом покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Як вбачається з особової справи №20/2016, засуджений ОСОБА_4 , перебуваючи на обліку Сихівського РВ зарекомендував себе посередньо. Як вбачається з вимоги УІЗ ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України. Кримінальні провадження з обвинувальними актами скеровані до суду. Вищевказаний факт також підтвердив прокурор.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 зазначено, що суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Виходячи з цих положень закону, а також із змісту ч.3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають право розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Згідно із п.9 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Частиною першою статті 539 КПК України встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

За правилами пункту третього частини другої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, а також те, що засуджений ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України в період іспитового строку, обвинувальні актиза якими направлені для розгляду до Личаківського районного суду м.Львова та Шевченківського районного суду м.Львова, рішення у справі не прийнято, однак є підстави, передбачені ст.ст.71, 72 КК України для призначення покарання за сукупністю вироків у випадку визнання його винуватим у їх вчиненні, а відтак відсутні підстави для задоволення подання про звільнення ОСОБА_4 , від відбування покарання.

Керуючись ст.78 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання провідного інспектора Сихівського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області ОСОБА_3 , про звільнення від покарання з випробуванням ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1