Номер провадження:1-кс/521/1736/21
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
19 квітня 2021 року

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , здійснив судовий контроль за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0003910 від 21.11.2013 року за ч. 2 ст. 286 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь: з боку обвинувачення, прокурор ОСОБА_3

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Слідчим суддею проводився розгляд скарги ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження № 0003910 від 21.11.2013 року за ч. 2 ст. 286 КК.

Скарга розглядалась за ініціативою скаржника гр. ОСОБА_4 .

2.Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази.
В проваджені СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області знаходилось кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, відомості про які внесені до ЄРДР 21.11.2013 року за № 0003910.

30.03.2021 року слідчий СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області виніс постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК.

На думку скаржника, вказана постанова слідчого є незаконною, необґрунтованою та такою яка не відповідає фактичним обставинам, в зв`язку з чим підлягає скасуванню.

3.Позиції сторін кримінального провадження. Явка учасників.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, оскільки вважав, що під час досудового розслідування слідчим виконанні всі можливі та необхідні слідчі дії, проведені всі необхідні судові експертизи, зібрані всі необхідні докази. За результатами досліджених доказів, слідчим прийнято законну постанову про закриття кримінального провадження, оскільки в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.
Скаржник ОСОБА_4 в судове засідання не викликався, оскільки відповідно до скарги просив її розглянути за його відсутності, в зв`язку з пандемією в Україні. Прибути в судове засіданні він не зможе.
Враховуючи правову позицію скаржника, а також той факт, що він є громадянином ОСОБА_7 та може перебувати за межами України, слідчий суддя з урахуванням думки прокурора, прийняв рішення про проведення розгляду скарги, без участі скаржника. Про прийняте рішення сповістити скаржника.

4.Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався слідчий суддя.
Вивчивши скаргу та матеріали додані до неї, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУМВС України в Одеській області з 21.11.2013 року знаходилось кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0003910.

За обставинами вказаного провадження, були встановлені наступні факти. Так, 01.11.2012 року о 07 годині 35 хвилин водій ОСОБА_5 керуючи на підставі довіреності автомобілем «ВАЗ 2103» д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Мельницька з боку вул. В. Стуса в напрямку вул. Балківська, в районі будинку № 33 по вул. Мельницька в м. Одесі, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перетинала проїжджу частину дороги зліва направо по ходу руху автомобіля у не встановленому місці для переходу проїжджої частини.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді політравми, з якими вона була госпіталізована в МКЛ № 1, в наслідок ДТП пішохід помер в МКЛ № 1.

Під час досудового розслідування були допитані:

1)неодноразово допитаний у якості свідка водій ОСОБА_5 .

2)неодноразово свідок ОСОБА_9 , свідок ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 , які безпосередньо були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, оскільки знаходились в автомобілі «ВАЗ 2103» д.н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_5 ;

3)неодноразово свідок ОСОБА_13 , який 01.11.2012 року безпосередньо спостерігав подію дорожньо-транспортної пригоди, оскільки рухався на автомобілі «Дача Логан» д.н. НОМЕР_2 по вул. Мельницькій в м. Одесі зі сторони вул. Балківської в напрямок вул. В. Стуса, тобто по зустрічній смузі для водія ОСОБА_5 ;

4)свідок ОСОБА_14 який 01.11.2012 року безпосередньо спостерігав подію дорожньо-транспортної пригоди, оскільки рухався на автомобілі «Toyota» д.н. НОМЕР_3 по вул. Мельницькій в м. Одесі зі сторони вул. Балківської в напрямок вул. В. Стуса, тобто по зустрічній смузі для водія ОСОБА_5 ;

5)свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які 17.01.2014 року приймали участь у якості понятих під час слідчого експерименту;

6)свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які 02.12.2013 року приймали участь у якості понятих під час слідчого експерименту.

Одразу після дорожньо-транспортної пригоди 01.11.2012 року, був здійснений огляд місця події, з фотофіксацією обставин пригоди. Було проведено освідування водія на стан сп`яніння, результатом якого стало встановлення відсутності ознак сп`яніння у ОСОБА_5 .

Були проведені декілька слідчих експериментів, зокрема: 1)02.12.2013 року за участю свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ; 2)02.12.2013 року за участю свідка ОСОБА_14 ; 3)27.01.2014 року за участю свідка ОСОБА_13 .

Отримані відомості з Гідрометеорологічного центру Чорного і Азовських морів щодо стану погоди 01.11.2012 року о 08 годині 00 хвилин.

Були проведені ряд судових експертиз, як за фактом смерті потерпілої, так і криміналістичних, автотехнічних експертиз за фактом дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля «ВАЗ-2103» на пішохода № 7085 від 06.02.2014 року, яка проведена Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз: 1)водію автомобіля ВАЗ-2103 д.н. НОМЕР_1 для забезпечення безпеки руху належало діяти відповідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, згідно із якими у випадку виникнення небезпеки для руху водій повинен негайно вжити заходів по зниженню швидкості аж до зупинки транспортного засобу; 2)Водій у момент виникнення небезпеки для руху належним чином виконуючи вимоги пункту 12.3. Правил дорожнього руху не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода.

На виконання вказівок прокуратури Одеської області від 07.05.2014 року була призначена і проведена повторна судова автотехнічна експертиза, яка виконана Харківським науково-дослідними інститутом судових експертиз ім. засл. професора М.С. Бокаріуса, № 12498 від 28.11.2014 року, відповідно до висновків якої: 1)Водій ОСОБА_5 при заданих вихідних даних, не мав технічної змоги своєчасним гальмуванням, тобто виконанням вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, уникнути наїзду на пішохода, і в його діях невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з пригодою, не вбачається.

Після скасування постанови слідчого від 26.06.2015 року про закриття кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2015 року, орган досудового розслідування, в тому числі на підставі вказівок керівництва ГУМВС в Одеській області здійснює ще ряд процесуальних та слідчих дій. Так, 30.08.2016 року слідчий проводить додатковий огляд місця події, а саме вулиці Мельницької в м. Одесі, де відбулась дорожньо-транспортна пригода. Слідчий витребує відомості з КП «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» схеми організації дорожнього руху по вул. Мельницькій в м. Одесі. 06.12.2016 року слідчий проводить слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_14

15.12.2016 року слідчий призначає судово автотехнічну експертизу, проведення якої доручає експерту Київського НДІСЕ МЮ України.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи, Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, № 1166/17-52 від 19.10.2017 року, яка проведена комісією експертів: 1)В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 регламентуються вимогами п.п. 12.4, 12.3 ПДР України. 2)В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_5 за встановлених слідством обставин зближення ТЗ та пішохода не мав технічну можливість уникнути даного наїзду шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним автомобіля як при розрахованій вище швидкості руху так і при швидкості руху 60 км/год (згідно пояснень водія ОСОБА_5 ).

Даючи оцінку доводів, які зазначені у скарзі ОСОБА_4 , а також враховуючи дослідженні матеріали досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що підстав для скасування постанови слідчого від 30.03.2021 року не має.

Доводи скаржника, щодо не виконання вимог ухвали слідчого судді від 23.09.2015 року, слідчий суддя вважає такими, що не узгоджуються з фактичними обставинами у кримінальному провадженні. Так, слідчим, на виконання ухвали слідчого судді проведений додатковий огляд місця події 30.08.2016 року, де визначається повторно місце прив`язки автомобіля ВАЗ-2103 д.н. НОМЕР_1 і місце зіткнення з пішоходом. Проведений ще один слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_14 . Інші учасники очевидці події відмовляються від проведення слідчого експерименту, оскільки не пам`ятають обставин події, про, що надали слідчому відповідні заяви (на момент отримання заяв минуло 4 роки). Тобто стверджувати, що слідчий не виконав ухвалу слідчого судді не можливо.

Доводи скаржника, що автомобіль ВАЗ-2103 д.н. НОМЕР_1 проїхав ще 10-15 метрів після наїзду на пішохода не підтверджуються матеріалами провадження.

Скаржник вірно зазначає, що свідок ОСОБА_14 після спливу майже чотирьох років під час слідчого експерименту, який проведений 06.12.2016 року, зазначає чітко місце скоєння ДТП, що викликає певне здивування у потерпілого ОСОБА_4 . Однак, станом на сьогодення з часу події дорожньо-транспортної пригоди минуло більше 8 років. Відповідно є незрозумілим, які вихідні дані можливо отримати в теперішній час для проведення більш ґрунтовної на думку скаржника автотехнічної експертизи. Вказана думка, також підтверджує висновок слідчого судді, про відсутність розумної необхідності в проведенні будь-яких повторних слідчих дій, оскільки інформативність таких дій очевидно у кращому випадку буде щонайменше мінімальною, яка не зможе надати в подальшому експерту (експертам) більше вихідної інформації для проведення наступної (четвертої) повторної автотехнічної експертизи.

Відсутність довіреності на керування транспортним засобом у водія ОСОБА_5 , як і у водіїв ОСОБА_14 та ОСОБА_13 взагалі не впливає на доказування вини особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_5 одразу після ДТП було проведено освідування на встановлення факту вживання алкоголю, про, що є Висновок КУ «ООНД» від 01.11.2012 року о 07 годині 35 хвилин, про встановлення відсутності ознак сп`яніння. Відповідно, вказані доводи скаржника не відповідає фактичним матеріалам досудового розслідування.

Складання певних документів слідчим на російській мові, також не впливає на доведеність вини або невинуватості ОСОБА_5 . Певні зловживання з боку слідчих, а також фальсифікація матеріалів кримінального провадження і перш за все первинних вихідних даних, матеріалами кримінального провадження не підтверджуються. Відомостей про проведення будь-якої перевірки з цього питання матеріали провадження також не містять. Окрім того, навіть у випадку наявності таких фактів, вказані доводи повинні бути перевірені відповідними правоохоронними органами на предмет наявності в діях службових осіб поліції складу кримінального правопорушення. У будь-якому випадку, вказані факти не є предметом даного кримінального провадження.

Слідчий суддя, вважає за необхідне зазначити, що об`єктивний склад кримінального правопорушення, що передбачений ч. 2 ст. 286 КК відповідно до теорії кримінального права, виражається в діянні у вигляді порушення правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Судова практика в Україні, яка має радянські традиції, використовує одним з основних доказів за такими видами правопорушень судові автотехнічні експертизи. Це ґрунтується на тому факті, що для визначення тих чи інших дій учасників дорожньо-транспортної пригоди вкрай необхідні спеціальні знання, які мають вузьке коло експертів автотехніків.

Вказаний випадок не є виключенням, оскільки слідчим винесена постанова про закриття кримінального провадження виключно на підставі висновків судових автотехнічних експертиз, які одностайно визначили, що ОСОБА_5 за встановлених слідством обставин не мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним автомобіля.

Потерпілим розумно ставиться питання про необхідність отримання більш якісних вихідних даних, оскільки на його переконання слідчі під час здійснення досудового розслідування не належним чином встановили як місце здійснення переходу проїзної частини вулиці Мельницької пішоходом ОСОБА_8 так і місце наїзду на пішохода автомобілем ВАЗ-2103 д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 . Разом з тим, слідчий суддя вважає, що встановити після спливу 8 років будь-яких додаткових чи взагалі інших вихідних даних, які б надали можливість призначити четверту судову автотехнічну експертизу навряд чи можливо, в тому числі враховуючи вже наявні заяви свідків про не пам`ятання фактів і обставин, які мали місце у листопаді 2012 року.

Слід зазначити, що фактично ефективні слідчі дії у вказаному провадженні закінчились, ще у 2014 році. Слідчий зібрав всі можливі на його думку докази, які стали підставою для призначення судової автотехнічної експертизи. Слідчі дії, які проводились у 2015-2016 роках на думку слідчого судді не могли вже впливати на зміст будь-якої автотехнічної експертизи.

Безумовно доказування повинно відбуватися в динаміці і вимагає врахування, реалізації різних методів пізнання. Разом з тим, унікальність слідової картини конкретного злочину (правопорушення), недовговічність і здатність її розсіюватися під впливом об`єктивних і суб`єктивних чинників зумовлюють необхідність оперативного закріплення доказової інформації. Якщо закріплення такої доказової інформації не відбулось одразу після події, яка досліджується як злочин, виникають об`єктивні сумніви у можливості отримання доказів за вказаним кримінальним провадженням після спливу значного проміжку часу. Доводи потерпілого в цьому аспекті є лише його суб`єктивне бачення обставин, які на його переконання мали місце в минулому, під час дорожньо-транспортної пригоди, оскільки очевидцем дорожньо-транспортної пригоди він не був, а свою думку сформував виключно під стороннім впливом та емоційною складовою. Однак його думки жодними розумними, об`єктивними та неупередженими доказами не підтверджуються. За своїм змістом вони є лише припущеннями, які потерпіла сторона бажає видати за факти події.
У будь-якому разі, навіть, якщо припустити, що події, що відбулися мали форму, про яку стверджує потерпілий, перевірити такі доводи або встановити їх достовірність після спливу 8 років не можливо у будь-який спосіб та за будь-яких слідчих дій. Слідчий суддя не вбачає розумної можливості для проведення додаткових слідчих та процесуальних дій, які б змогли допомогти органу досудового розслідування у встановлені фактичних даних, які направлені на виявлення обставин, які передбачені ст. 91 КПК.
У даному випадку, враховуючи наявні докази, в тому числі три судові автотехнічні експертизи, та доводи потерпілого ОСОБА_4 , які викладені у скарзі, слідчий суддя вважає, що розумним буде застосування принципу доцільності продовження кримінального переслідування особи, який передбачає серед іншого вимогу співставляти втілення заходів кримінально-правового впливу в законі і застосування їх на практиці з поставленими перед ними цілями.
Спростувати висновки наявних автотехнічних експертиз очевидно у даному кримінальному провадженні не можливо. Певні технічні недоліки, в тому числі під час проведення слідчих дій, станом на день розгляду скарги, усунути не можливо. Окрім того, такі недоліки не впливають на зміст наявних доказів, які були використані судовими експертами.
Відповідно слідчий суддя приймає рішення про відсутність законних підстав для скасування постанови старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження № 0003910 від 21.11.2013 року за ч. 2 ст. 286 КК. Сама постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК, оскільки містить обставини, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК. При цьому слідчий суддя враховує, що певні недоліки постанови за змістом, також не впливають на суть винесеної постанови.
Постановляючи ухвалу, слідчий суддя керується ст. ст. 303, 306, 307 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки слідчого судді.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області про закриття кримінального провадження № 0003910 від 21.11.2013 року у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК відмовити.

Копію ухвали направити скаржнику, керівнику СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1