Справа № 192/1097/20
Провадження № 1-кп/192/29/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000381, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 липня 2020 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, до затримання мешкав в АДРЕСА_1 , працював слюсарем в ПП « ОСОБА_4 », який має не повну середню освіту, не військовозобов`язаний, не одружений, раніше судимий:
- 11 листопада 2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим згідно вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 02 липня 2020 року о 16 годині 00 хвилин переліз через паркан на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 , де керуючись єдиним виниклим злочинним умислом на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи, шляхом пошкодження замикаючого пристрою на дверях металевого вагончику, проник до нього, звідки таємно повторно викрав велосипед «Україна» червоного кольору, вартістю 1000 гривень, який належить ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_3 вийшов через хвіртку з території вказаного домоволодіння, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме: не зміг розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, оскільки був зупинений сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за територією домоволодіння. Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень 00 копійок.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.
У судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини вчиненого ним злочину.
У судовому засіданні пояснив, що він 02 липня 2020 року о 16 годині 00 хвилин переліз через паркан на територію дачного кооперативу «Медик» Солонянського району Дніпропетровської області, де пошкодив замок на дверях металевого вагончику. Потім проник до нього, звідки таємно викрав велосипед «Україна» червоного кольору. Після цього він викотив велосипед з території вказаного домоволодіння, однак був зупинений сусідами. У судовому засіданні просив не карати його суворо.

Потерпілий ОСОБА_6 , який про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, заявою просив розглянути кримінальне провадження за його відсутності. Зазначив, що не має претензій до обвинуваченого (а.с.65-66).
З`ясувавши думку учасників судового провадження суд постановив здійснювати розгляд справи за відсутності потерпілого з урахуванням положень ст. 325 КПК України.
Враховуючи те, що прокурор та обвинувачений не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно, повторно. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою. Кваліфікуючою ознакою пред`явленого в обвинуваченні кримінального правопорушення є проникнення у інше приміщення та повторність вчинення крадіжки, оскільки остання вчинена в іспитовий період за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року, яким ОСОБА_3 був визнаний винуватим за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, в якості обставини, яка пом`якшує покарання вказано щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання стороною обвинувачення не зазначено.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, а також те, що він вину визнав, вважає, що в даній справі наявна така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття. Також суд вважає, що в даній справі відсутні обставини, які обтяжують покарання.

При призначенні покарання згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який є раніше судимим за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, вчинив новий злочин під час іспитового строку, завдану шкоду відшкодував шляхом повернення викраденого майна потерпілому, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працює. Вчинення злочину під час іспитового строку суд розцінює як порушення положень ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням. Також при призначенні покарання суд враховує те, що відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України строк покарання не може перевищувати 2/3 максимального строку покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 в період звільнення від відбування покарання вчинив новий умисний злочин, то відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України покарання йому слід призначити за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу у вигляді позбавлення волі, оскільки призначенням іншого виду покарання не буде досягнуто мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69?, 75 КК України відсутні.

При цьому при призначені остаточного покарання за сукупністю вироків, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 положення ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення не відбувши повністю покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року та частково приєднати невідбуту частину покарання за цим вироком у вигляді 6 місяців позбавлення волі.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 неможливе без ізоляції його від суспільства і йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк, достатній для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався. Згідно рапорту про затримання ОСОБА_3 був затриманий 17 листопада 2020 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2020 року по іншому кримінальному провадженню, а тому строк покарання слід рахувати з цієї дати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15- ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк покарання рахувати з 17 листопада 2020 року, зарахувавши таким чином строк перебування обвинуваченого в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства юстиції України з 17 листопада 2020 року по дату оголошення вироку 10 березня 2021 року за правилами ст. 72 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1