Провадження №1-кп/761/805/2021
В И Р О К
іменем України

31 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець, Кролевецього району, Сумської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого підсобним робітником, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 02 листопада 2018 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 вчинив повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, а саме 02 листопада 2018 року Оболонським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а навпаки вчинив новий умисний злочин за наступних обставин:
Так, 30 жовтня 2019 року, о 21 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , звернув свою увагу на раніше невідомого ОСОБА_7 , який сидів біля парапету підземного переходу, що напроти будинку 40 по вул. Хрещатик та у якого на правому плечі знаходився рюкзак, в якому знаходились грошові кошти. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , 30 жовтня 2019 року приблизно о 21 годині 50 хвилин, перебуваючи біля будинку № 40 по вул. Хрещатик, у м. Києві, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, у томі числі і для потерпілого, підійшов до ОСОБА_7 та шляхом ривка зняв з плеча його рюкзак, який для потерпілого матеріальної цінності не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2000 гривень, шкіряні кросівки, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, шкіряний гаманець, який для потерпілого матеріальної цінності не становить, тим самим таємно, повторно викрав чуже майно. Після чого, ОСОБА_5 тримаючи викрадений рюкзак у руках, спокійним кроком пішов у напрямку площі Бессарабської, де в подальшому був затриманий співробітниками поліції.
А всього ОСОБА_5 таємно, повторно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , на загальну суму 2000 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 2 ст. 186 КК України не визнав та пояснив суду, що: приблизно у жовтні місяці 2019 року він йшов по вул. Хрещатик та побачив на підлозі поблизу підземного переходу рюкзак. Він підняв його, не заглядаючи у середину, одягнув на плече та пішов до підземного переходу. Кому належав рюкзак він не знає, оскільки поблизу нього знаходилось багато людей. В момент викрадення та безпосередньо після нього, ніхто, в тому числі і потерпілий, уваги на факт викрадення не звернув. В подальшому, його зупинили працівники поліції, які запитали де він взяв рюкзак. Він відповісти не зміг, після чого його показали потерпілому, який впізнав свій рюкзак. Він усвідомлював, що даний рюкзак належить іншій людині, щиро кається у вчиненому, однак вважає, що мала місце звичайна крадіжка.
Судом враховані показання обвинуваченого, як доказ його фактичних дій щодо таємного викрадення рюкзака потерпілого ОСОБА_7 , однак суд, вважає пояснення ОСОБА_5 у частині того, що викрадений рюкзак знаходився на землі, обраним способом захисту, надає цим показанням критичної оцінки, оскільки вони не узгоджуються з іншими встановленими судом обставинами.
Крім показань обвинуваченого, його вина у вчиненні злочинних дій підтверджується сукупністю інших, належних та допустимих доказів, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні.
Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 вказав, що 30 жовтня 2019 року, після 21 години по вул. Хрещатик йому стало зле та він присів поблизу підземного переходу. За його спиною, на лівому плечі був, рюкзак в якому були його особисті речі, у тому числі джинси, шампунь та кросівки, всередині яких було сховано 2 000 грн. Потім він відчув, як його рюкзак вирвали. Безпосередньо моменту ривка він не бачив, однак він побачив особу, яка з його рюкзаком на плечі швидким кроком віддаляється від нього. Жодних дій, щоб привернути увагу обвинуваченого та спонукати його повернути викрадені речі він не вчиняв, а відразу викликав поліцію. Він йшов позаду обвинуваченого непомітно для останнього та коли приїхала поліція вказав на свій рюкзак у нього на плечах.
Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 вказав, що він проходить службу у патрульній поліції. 30.10.2019 під час патрулювання, вони отримали виклик з приводу крадіжки. Коли вони прибули на місце події, до них підійшов потерпілий та вказав на особу, яка забрала його речі обвинуваченого ОСОБА_5 .
Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 показав, що 30.10.2019 він разом з ОСОБА_8 виїхав на виклик. ОСОБА_8 зателефонував потерпілому і він надав прекмети особи, що вкрала його речі. На скільки він пам`ятає, вони шукали рюкзак синього кольору. Коли вони приїхали, потерпілий вказав, на обвинуваченого на якому на той час був одягнутий рюкзак, що співпадав кольором з викраденим. Вони підійшли до обвинуваченого та запитали звідки у нього взявся рюкзак, на що обвинувачений відповісти не зміг. Потім на місце події приїхала слідчо-оперативна група.
Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10 вказав, що він працює у поліції водієм. Під час патрулювання у Шевченківському районі надійшов виклик, під час відпрацювання якого потерпілий чітко вказав на обвинуваченого.
Крім показань обвинуваченого, потерпілого та свідків вина ОСОБА_5 підтверджується іншими дослідженими під час судового розгляду доказами:
-Даними, що містяться у витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню №0010381 від 30.10.2019 та протоколі про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 30.10.2019, які підтверджують факт викрадення у ОСОБА_7 належного йому рюкзака.
-Відомостями, що містяться у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.10.2019 року, що підтверджують вилучення у ОСОБА_5 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України рюкзака синього кольору в якому знаходились особисті речі, засоби гігієни, одяг, взуття, портмоне чорного кольору, а також поміщення вказаного рюкзака до спепакету ЕХР 435547;
-Даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 31.10.2019, яким оглянуто рюкзак, поміщений до спепакету ЕХР 435547 та встановлено, що всередині нього знаходяться гаманець чорного кольору, фірми «Кайпібао», два пакети білого кольору з особистими речами потерпілого, а саме мило, шампунь, штани синього кольору, пляшка з водою, ємкістю 0,75 л; чорний пaкет з надписом «БМВ», в якому знаходяться шкіряні кросівки чорного кольору, в лівому кросівку виявлено грошові кошти в сумі 2 000 гривень, номіналом по 500 гривень, з номерами ЛВ9212552, ФБ978858, ФБ6087962, MB3227783, пакет білого кольору в якому знаходились шльопанці чорного кольору, вологі серветки, крем для взуття, чоловічі парфюми, гральні карти, крем «Левоміколь»;
-Відомостями, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких 31.10.2019 потерпілий вказав, як на особу, що викрала його рюкзак на ОСОБА_5 ;
-Відомостями, що містяться у вимозі на судимість вих. №418/125/56-2021 від 11.03.2021 та копії вироку Оболонського районного суду м. Києва від 02.11.2018 року, з яких вбачається, що станом на 30.10.2019 року ОСОБА_5 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та не відбув призначеного покарання у виді 100 годин громадських робіт.
При цьому суд критично ставиться та не бере до уваги відомості, що містяться у витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню №0010381 від 30.10.2019 та протоколі про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 30.10.2019, протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.10.2019 року та протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.10.2019, в частині кваліфікації дій ОСОБА_5 , як відкритого викрадення майна, оскільки такі відомості суперечать наданим потерпілим ОСОБА_7 в судовому засіданні показам з приводу обізнаності обвинуваченого щодо факту, що його дії були викриті потерпілим.
Також суд критично ставиться та не бере до уваги наявне у обвинувальному акті посилання на те, що у рюкзаку, який викрав ОСОБА_5 був наявний паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , оскільки таке посилання суперечить відомостям щодо вмісту рюкзаку, наявним у протоколі огляду місця події від 31.10.2019 яким оглянуто рюкзак, вилучений у ОСОБА_5 .
Надаючи оцінку правильності кваліфікації органом досудового розслідування дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України щодо відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне відмітити наступне.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 №10, Крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).
Таким чином, обов`язковим для кваліфікації дій особи, як грабежу є усвідомлення винною особою факту відкритості своїх дій для потерпілого та/або для сторонніх осіб.
Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_5 , як вбачається з його власних показів, а також і показів потерпілого ОСОБА_7 в момент викрадення майна останнього не усвідомлював факту відкритості своїх дій для потерпілого та/або сторонніх осіб. Вказане підтверджується, тією обставиною, що за показами ОСОБА_7 , він не бачив безпосередньо моменту викрадення та жодним чином не намагався після виявлення дій обвинуваченого привернути його увагу або ж увагу сторонніх осіб до факту своєї обізнаності у протиправних діях щодо свого майна.
Крім того, суд також відмічає, що і ОСОБА_5 і ОСОБА_7 стверджують, що після викрадення рюкзака обвинувачений поводив себе спокійно, не біг, а йшов кроком.
Таким чином, ОСОБА_5 , викрадаючи належний ОСОБА_7 рюкзак вважав, що його протиправні дії залишились непомітними, як для потерпілого, так і для оточуючих осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.
У той же час, згідно з ч. 3 ст.337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Суд, діючи в межах наданих йому ч. 3 ст. 337 КПК повноважень, вважає, що протиправні дії ОСОБА_5 не містять складу інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 186 КК, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, те, що відразу після вчинення злочину викрадене майно було повернуто потерпілому, дані про особу ОСОБА_5 , а саме те, що останній вчинив злочин не відбувши покарання за аналогічне діяння, не перебуває на даний час під наглядом лікаря-нарколога та психіатра, утримує малолітнього сина, позитивно характеризується сусідами за місцем проживання та колишньою дружиною.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких життєвих обставин.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в межах санкції статті у виді позбавлення волі. При цьому, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року слід виконувати окремо.
На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільний позов, в рамках кримінального провадження не заявлено.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Строк дії обраного судом стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, станом на момент постановлення вироку, завершився і суд не вважає за необхідне повторно обирати для останнього запобіжний захід.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного та керуючись ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 337, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці 12 (дванадцять) днів.
Зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30 жовтня 2019 року по 11 січня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, як це передбачено ч. 5 ст. 72 КК України.
Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, який на момент ухвалення вироку повністю відбув покарання,призначене йому цим вироком.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року - виконувати окремо.
Речові докази рюкзак темно синього кольору в якому знаходяться гаманець чорного кольору, фірми «Кайпібао», два пакети білого кольору з особистими речами потерпілого, а саме мило, шампунь, штани синього кольору, пляшка з водою, ємкістю 0,75 л; чорний пaкет з надписом «БМВ», в якому знаходяться шкіряні кросівки чорного кольору, в лівому кросівку виявлено грошові кошти в сумі 2 000 гривень, номіналом по 500 гривень, з номерами ЛВ9212552, ФБ978858, ФБ6087962, MB3227783, пакет білого кольору в якому знаходились шльопанці чорного кольору, вологі серветки, крем для взуття, чоловічі парфюми, гральні карти, крем «Левоміколь», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , після вступу вироку в законну силу, - залишити у володінні ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя