Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/326/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , особи, в інтересах якої подано скаргу - ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 23.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0000015 від 05.02.2014 року.
В обґрунтування скарги вказав, що сторона захисту не погоджується з підставою прийняття рішення про закриття кримінального провадження та обґрунтовано вважає, що воно має бути закрито у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення. Вивченням матеріалів провадження встановлено, що органом досудового розслідування не доведено часу, місця та способу вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому і його винуватість. Отже, в даному випадку є всі підстави стверджувати про те, що не встановлено самого факту, для розслідування якого починалось провадження, а сама подія, якщо вона і мала місце з боку ОСОБА_4 , не була кримінальним правопорушенням, оскільки напряму пов`язана з активними діями провокатора злочину ОСОБА_6 , а відтак кримінальне провадження має бути закрито саме на підставі п. 1 ст. 1 ст. 284 КПК України. За такого, з метою забезпечення належного захисту прав та законних інтересів виправданого, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_3 скаргу підтримали та просили задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходжу до наступного.
Як було встановлено, в провадженні СВ прокуратури Миколаївської області перебувало кримінальне провадження №0000015 від 05.02.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_6 про те, що суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_4 вимагає у неї як представника позивача неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США за прийняття у цивільній справі рішень про накладення арешту на майно відповідача та про задоволення позову.
22.09.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 внесено викладені в рапорті слідчого відомості про те, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000015 виявлені обставини, які можуть свідчити про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке полягає в тому, що ОСОБА_6 передала ОСОБА_7 для подальшої передачі ОСОБА_4 2000 доларів США, а та не передала їх ОСОБА_4 і скориставшись довірою ОСОБА_6 і відсутністю вимоги ОСОБА_4 передати ці гроші йому, заволоділа ними.
24.09.2014 року прокурором кримінальні провадження №0000015 та №0000220 об`єднано в одне провадження за №0000015.
30.09.2015 року кримінальне провадження №0000015 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
31.08.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
20.02.2019 року у кримінальному провадженні заступником прокурора Миколаївської області ОСОБА_8 затверджено обвинувальний акт, який направлено до Вільшанського районного суду Кіровоградської області. За результатами проведення підготовчого судового засідання 30.09.2019 року Вільшанський районний суд Кіровоградської області повернув прокурору обвинувальний акт відносно судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_4 , який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Підставами для повернення обвинувального акту було невірне зазначення адреси проживання потерпілої, про що свідчать повернуті до суду поштові повідомлення, той факт, що самостійно суд не має можливості встановити місцезнаходження потерпілої, явка якої в судове засідання, в силу інкримінованого обвинуваченому злочину, на переконання суду, є обов`язковою.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 14.01.2020 року апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення, а ухвала Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2019 року - без змін.
23.10.2020 року постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 кримінальне провадження було закрито. При винесенні вказаної постанови прокурор виходив з того, що проведеним всебічним, повним та безпосереднім дослідженням відомостей під час досудового розслідування кримінального провадження не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в суді і вичерпані можливості їх отримати. За такого, кримінальне провадження закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, яким прокурор керувався під час винесення оскаржуваної постанови, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
При цьому, виходячи зі змісту положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор зобов`язаний був всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Частина 1 ст. 94 КПК України передбачає, що прокурор за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, ч. 2 цієї статті зауважує, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова прокурора складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Згідно обвинувального акту, затвердженого 20.02.2019 року, суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_4 обвинувачувався у тому, що, використовуючи надану йому владу та службове становище, він вимагав та одержав неправомірну вигоду у розмірі 2000 доларів США, що становило 18641,82 грн. за офіційним курсом Національного банку України, від ОСОБА_6 за винесення судового рішення в інтересах ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_10 боргу в сумі 23 тис. доларів США та накладення арешту на майно відповідача.
В оскаржуваній постанові прокурором зазначено, що у ході досудового розслідування: не здобуто даних про те, що ОСОБА_4 отримав через іншу особу від ОСОБА_6 грошові кошти, попередньо вимагавши їх та надававши вказівку на передачу їх через ОСОБА_7 ; не здобуто даних про те, що ОСОБА_4 одержав від ОСОБА_7 передані останній ОСОБА_6 грошові кошти; другу тисячу доларів США вилучено у ОСОБА_7 через тиждень після отримання їх від ОСОБА_6 ; встановлено, що позовна заява ОСОБА_9 через його та ОСОБА_6 неявку до суду двічі залишалася суддями без розгляду і лише після третьої подачі до суду попала на розгляд судді ОСОБА_4 ; встановлено, що ОСОБА_6 до початку досудового розслідування приймала участь у проведенні оперативно-розшукових заходів щодо документування вчинення злочинів суддею ОСОБА_4 .
Крім того, прокурором наголошено, що заявник ОСОБА_6 неодноразово цілеспрямовано зверталась до суду з однією і тією ж позовною заявою, чекаючи доки автоматизована система розподілу суду розподілить дану заяву на відповідного суддю, що, з урахуванням проведення аудіо-відеозаписів зустрічей з ОСОБА_4 від 28.11.2013 року (до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань) може свідчити про провокацію підкупу. При цьому, він послався на результати огляду цивільної справи за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10 , згідно якого встановлено, що суддя ОСОБА_4 розглянув судову справу за позовом ОСОБА_9 , задовольнив його і прийняв рішення про накладення арешту на майно відповідача. Відсутні дані, які могли б вказувати на незаконність рішення судді (досудовим розслідуванням не встановлено факт скасування даного рішення або набрання ним законної сили). Окрім іншого, прокурор вказав, що досудовим розслідуванням не перевірено походження грошових коштів у сумі 2000 доларів США, які використані для передачі ОСОБА_4 через ОСОБА_7 в якості неправомірної вигоди. Також, прокурором визнано недопустимим доказом ряд протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.
З урахуванням того, що прокурором не обґрунтовано належним чином висновок про закриття кримінального провадження саме на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, в контексті наведених обставин, вважаю необхідним скаргу задовольнити та, виходячи зі змісту ст. 307 КПК України, постанову про закриття кримінального провадження скасувати.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити.
Скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 23.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0000015 від 05.02.2014 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_11