Справа № 496/1392/21
Провадження № 1-кс/496/401/21
У Х В А Л А

26 березня 2021 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання дізнавача СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000070 від 24.03.2021 року, за ознаками ст. 356 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на сільськогосподарську продукцію у виді насіння соняшника вагою 75,080 т, яку було виявлено 25.03.2021 року в ході огляду території складського приміщення ТОВ «Колос» за адресою: с. Градениці, пров. Миру, 23 Одеського району Одеської області, а також вирішити питання про передачу вказаної сільськогосподарської продукції на зберігання СФГ «Радуга», .

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні сектору дізнання Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження № 0000070 від 24.03.2021 року, за ознаками ст. 356 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.03.2021 року до Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшла заява від голови СФГ «Радуга» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що посадові особи ТОВ «Колос» не повертають належне СФГ «Радуга» насіння соняшника загальною вагою 75,080 т. В ході допиту представника потерпілого ОСОБА_4 встановлено, що останній, будучи головою СФГ «Радуга» 16.03.2021 року уклав з представником ТОВ «Взаємодія» усний договір купівлі-продажу, згідно умов якого СФГ «Радуга» повинно було передати ТОВ «Взаємодія» насіння соняшника, а ТОВ «Взаємодія» у свою чергу зобов`язалося передати СФГ «Радуга» грошові кошти у сумі 22200 грн. готівкою за кожну тонну насіння соняшника. 18.03.2021 року СФГ «Радуга» розвантажило насіння соняшника вагою 75,080 т на територію складського приміщення ТОВ «Колос», яке 22.02.2021 року уклало договір з ТОВ «Взаємодія» на зберігання сільськогосподарської продукції. Представник потерпілого пояснив, що розрахунку за передане насіння соняшника не відбулося. На вимогу представника потерпілого до керівництва ТОВ «Колос» повернути належне СФГ «Радуга» насіння соняшника, ТОВ «Колос» відмовилось видавати вказану продукцію мотивуючи тим, що ТОВ «Колос» має зобов`язання перед ТОВ «Взаємодія» на зберігання сільськогосподарської продукції та те, що згідно товарно-транспортних накладних вказане насіння ТОВ «Колос» отримало на зберігання саме від ТОВ «Взаємодія». Також представник потерпілого пояснив, що на дану продукцію має товарно-транспортні накладні, які були складені 17.03.2021 року у день відправлення товару. 24.03.2021 року було проведено огляд місця події, в ході якого оглянуто складське приміщення ТОВ «Колос» за адресою: с. Градениці, пров. Миру, 23 Одеського району Одеської області, у якому було виявлено сільськогосподарську продукцію у виді насіння соняшника вагою 75,080 т. Присутній під час огляду ОСОБА_6 , який є відповідальною особою від ТОВ «Колос» пояснив, що виявлене насіння соняшника було доставлено на територію «ТОВ «Колос» 18.03.2021 року та має загальну вагу 75,080 т. Після завершення огляду, складське приміщення було зачинено та опечатано. Відповідно до ТТН № 400249 від 18.03.2021 року автомобілем Камаз р/н НОМЕР_1 з причепом р/н НОМЕР_2 було доставлено насіння соняшника вагою 21,880 т, яке було прийнято на зберігання ТОВ «Колос», відповідно до ТТН № 400250 від 18.03.2021 року автомобілем Камаз р/н НОМЕР_3 з причепом р/н НОМЕР_4 було доставлено насіння соняшника вагою 20,540 т, яке було прийнято на зберігання ТОВ «Колос», відповідно до ТТН № 400248 від 18.03.2021 року автомобілем «Man» р/н НОМЕР_5 з причепом НОМЕР_6 було доставлено насіння соняшника вагою 32,660 т, яке було прийнято на зберігання ТОВ «Колос». Встановлено, що вказані транспортні засоби зареєстровані на СФГ «Радуга». Враховуючи те, що сільськогосподарська продукція (насіння соняшника) вагою 75,080 т є речовим доказом, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та підлягає збереженню, тому виникла необхідність у накладенні арешту. У зв`язку з викладеним дізнавач за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням.

Прокурор Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 в судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав. При цьому пояснив, що насіння соняшника є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, тому має бути збережено до завершення досудового розслідування. Крім того, не погодився з вимогами, викладеними дізнавачем в частині передачі майна на зберігання СФГ «Радуга», а просив передати вилучене насіння соняшника органу досудового розслідування для визначення місця зберігання вказаного майна.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт СФГ «Радуга» - ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти клопотання дізнавача.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання дізнавача підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

24.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 внесені відомості про кримінальне правопорушення, з попередньою правовою кваліфікацією ст. 356 КК України, за наступною фабулою: «24.03.2021 до Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшла заява від голови СФГ «Радуга» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що посадові особи ТОВ «Колос» не повертають належне СФГ «Радуга» насіння соняшнику загальною вагою 75,080 т (ЄО 3059)».

Того ж дня в ході огляду території складського приміщення ТОВ «Колос» за адресою: с. Градениці, пров. Миру, 23 Одеського району Одеської області, було виявлено сільськогосподарську продукцію у виді насіння соняшника вагою 75,080 т. З протоколу огляду місця події вбачається, що вказане складське приміщення було опечатано.
Вивчивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що сільськогосподарська продукція (насіння соняшника) вагою 75,080 т є речовим доказом, а тому є підстави для задоволення клопотання і накладення арешту на зазначений вантаж (насіння соняшника), з метою збереження речового доказу.

Крім того, для запобігання можливості приховування сільськогосподарської продукції (насіння соняшника), знищення, передачі, відчуження, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати заборону відчуження.

Що стосується вимог клопотання в частині передачі сільськогосподарської продукції (насіння соняшника) органу досудового розслідування, а саме 75,080 т насіння соняшника СФГ «Радуга», , слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 7 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19 листопада 2012 р., вилучені (отримані) стороною обвинувачення речові докази зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчого, дізнавача, який здійснює таке провадження.
Речові докази, в тому числі документи, які за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об`ємом) не можуть зберігатися разом з матеріалами кримінального провадження, зберігаються у спеціальних приміщеннях органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, що обладнані сейфами (металевими шафами), стелажами, оббитими металом дверима, ґратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією (далі - обладнані приміщення), крім матеріальних носіїв секретної інформації, які передаються в установленому законом порядку на зберігання до режимно-секретного підрозділу органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання. У разі відсутності обладнаного приміщення виділяються спеціальні сейфи (металеві шафи) достатнього розміру (далі - спеціальний сейф).
Ч.6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Виходячи зі змісту частин 6, 7 статті 100 КПК України, слідчий суддя здійснює розгляд таких клопотань у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої статті 100 КПК України.
За змістом ст. ст. 40, 98-100 КПК України питання про передачу речових доказів на відповідальне зберігання віднесене до повноважень слідчого (дізнавача), тому саме останній після визнання речей та документів речовими доказами зобов`язаний вирішити питання про їх збереження, у тому числі і передачу на відповідальне зберігання у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 28 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 "Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України", речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у КПК України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у п.п. 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
З аналізу зазначених статей вбачається, що до повноважень слідчого судді не входить вирішення питання про передачу на відповідальне зберігання речового доказу, на який накладено арешт. Зберігання речових доказів здійснюється органом досудового розслідування в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104.
Також не передбачено кримінальним-процесуальним законом і передача слідчим суддею речових доказів органу досудового розслідування.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання в частині передачі насіння соняшника органу досудового розслідування, про що просив прокурор, слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 98, 100, 170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000070 від 24.03.2021 року, за ознаками ст. 356 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на сільськогосподарську продукцію у виді насіння соняшника вагою 75,080 т, яку було виявлено 25.03.2021 року в ході огляду території складського приміщення ТОВ «Колос» за адресою: с. Градениці, пров. Миру, 23 Одеського району Одеської області, із забороною відчуження, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1