Дата документу 01.03.2021 Справа № 334/513/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/513/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/208/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 307 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

заявниці ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою заявниці ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 8 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні її скарги на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И Л А:

28 січня 2021 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_6 зазначила, що оскільки відомості до ЄРДР за її заявою від 16 січня 2021 року не були внесені, просила зобов`язати Дніпровський ГУНП України в Запорізькій області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 366 КК України та розпочати розслідування відповідно до її заяви від 16 січня 2021 року.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 8 лютого 2021 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 з тих підстав, що заява від 16 січня 2021 року про кримінальне правопорушення не містить даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального та кримінального процесуального закону, в зв`язку із чим вона підлягає скасуванню.

Зазначає, що наразі слідчий Запорізького районного управління поліції справу за ч. 1 ст. 364 КК України не відкрив, у зв`язку із підробкою двох справ, намагався укрити чи сховати ухвалу суду, відкривши дублікат кримінального провадження з новим номером, яке вже було в системі зареєстровано, і по якому ведуться слідчі дії, а тому нове кримінальне провадження є підробкою, а слідчі зловжили повторно службовим становищем та створили нову справу, яка не відповідає дійсності та ухвалі суду.

Заявник зауважує, що двома підробленими витягами кримінальне правопорушення було порушено ч. 1 ст. 366 КК України.

Вказує, що слідчий суддя не дотримався вимог основного закону України, оскільки згідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішенням іменем України і рішення суду є обов`язковим.

Зазначає, що слідчий суддя відмовивши в задоволенні її скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у невідкриті кримінального провадження за ч. 1 ст. 366 КК України додатково порушила ч. 1 ст. 382 КК України про невиконання судового рішення, а саме, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Апелянт зауважує, що оскільки було порушено ч. 1 ст. 382 КК України про невиконання судового рішення, а саме умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, а докази не досліджено, тому ухвала суду першої інстанції від 8 лютого 2021 року є такою, що не відповідає закону і підлягає скасуванню.

Вказує, що є всі об`єктивні ознаки складу кримінального правопорушення.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою її скаргу задовольнити.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Зазначила, що ухвалою від 7 вересня 2020 року було задоволено її скаргу щодо її заяви про внесення відомостей до ЄРДР за ст. 364 КК України, проте, органом досудового розслідування внесено відомості до ЄРДР за ст. 190 КК України, у зв`язку із чим вона просила відкрити кримінальне провадження за ст. 336 КК України, на що їй було відмовлено. Вказує, що до витягу ЄРДР було внесено недостовірні відомості, зокрема замість ст. 364 КК України, внесли за ст. 190 КК України. Зауважує, що її звернення почались з внесення відомостей за ст. 190 КК України, де кримінальне провадження не розслідували та закрили.

Прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Заслухавши доповідь судді, заявницю, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як вбачається із матеріалів скарги, ОСОБА_6 на адресу ГУНП в Запорізькій області було подано заяву про відкриття кримінального провадження від 11 червня 2020 року за вих. 86, в якій заявниця просила відкрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 364 КК України (а.с. 9).

У зв`язку із невнесенням відомостей до ЄРДР у встановленому ст. 214 КПК України порядку, заявник звернулась зі скаргою до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 7 вересня 2020 року задоволено скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та було зобов`язано уповноважену особу Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_6 від 11.06.2020 року (а.с. 10).

Так, 29 вересня 2020 року начальнику Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від ОСОБА_6 надійшла заява, в якій вона просила внести відомості до ЄРДР згідно ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя (а.с. 11).

Як випливає із доданих до скарги доказів, 3 жовтня 2020 року на підставі заяви ОСОБА_6 від 29 вересня 2020 року та ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000504 відомості про кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 12).

Згідно заяв про злочин та клопотань про проведення службового розслідування за вих. 119 від 23.11.2020 року та за вих. 120 від 23.11.2020 року, адресованих до Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ та Державного бюро розслідувань, ОСОБА_6 просила провести службове розслідування по кримінальному провадженню №0000504 від 03.10.2020 року за ч. 1 ст. 190 КК України, згідно ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя за її скаргою, відкрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 364 КК України, надати копію витягу з ЄРДР (а.с. 15, 17).

Крім того, ОСОБА_6 16 січня 2021 року звернулась до начальника Дніпровського ГУНП України в Запорізькій області із заявою щодо внесення відомостей про кримінальне провадження до ЄРДР за ч. 1 ст. 366 КК України, а саме, службове підроблення, складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів працівниками Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, а також просила надати витяг (а.с. 18-19).

Висновки суду першої інстанції з приводу того, що вказана заява ОСОБА_6 від 16 січня 2021 року не містить ознак кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною КК України, а також не підтверджує факт вчинення таких правопорушень особами, зазначеними у скарзі є переконливими та обґрунтованими.

Так, частина 1 стаття 366 КК України передбачає кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Обов`язковою ознакою службового підроблення є його предмет офіційні документи.

Натомість в своїй заяві від 16 січня 2021 року ОСОБА_6 вказує, що працівники поліції своїми діями, скоїли злочин за ч. 1 ст. 366 КК України (службове підроблення), оскільки не розслідували злочин та внесли неправдиві дані у витяг про кримінальне правопорушення.

Проте, не розслідування працівниками поліції кримінального правопорушення, як зазначає ОСОБА_6 не є ознакою службового підроблення.

Крім того, як випливає із п. 5 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, до реєстру вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Посилання ОСОБА_6 в своїй заяві від 16 січня 2021 року на внесення працівниками Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області неправдивих даних у витяг по кримінальному провадженню №0000504 з приводу кваліфікації кримінального правопорушення також не можуть свідчити про вчинення посадовими особами злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

При цьому, слід зауважити, що вищевказана заява ОСОБА_6 містить інформацію щодо ряду звернень останньої до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, а також до суду із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області та результати її розгляду.

Відтак на думку апеляційного суду, доводи заяви від 16 січня 2021 року не містять об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Таким чином, доводи ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення ґрунтується на її особистих припущеннях про можливе вчинення протиправних дій та свідчить про суб`єктивне уявлення щодо правомірності чи неправомірності їх дій.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в заяві від 16 січня 2021 року не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а тому викладені в заяві відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 8 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4