Справа № 147/425/20
Провадження №11-кп/801/273/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000080 за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 15.12.2020, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий народився та проживає в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого 15.12.2014 Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, 25.04.2016 Липовецьким районним судом Вінницької області за ст. 71, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 27.05.2019 з ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)» на підставі ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 17.05.2019 умовно-достроково з невідбутим строком 9 місяців 21 день,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки з випробуванням.
Згідно п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, 03.04.2020 обвинувачений ОСОБА_7 за невстановлених слідством обставин, не маючи передбаченого законом дозволу у невстановленому місці придбав осколкову наступальну ручну гранату марки «РГД-5» промислового виготовлення військового значення, яка відноситься до бойових припасів. Діючи з умислом на незаконне поводження з бойовим припасом, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що даний предмет становить підвищену загрозу для суспільства, зберігав гранату за місцем свого тимчасового проживання в кімнаті гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_2 .
05.04.2020 близько 19 год. 40 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне носіння бойового припасу, в кімнаті гуртожитку взяв в руку гранату, пішов на шкільний стадіон, що розміщений поряд з гуртожитком. Там в безлюдному місці він привів її в дію, тобто здійснив вибух гранати, при цьому не заподіяв собі та громадянам шкоди здоров`ю, а також не заподіяв майнової шкоди. Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи, на поверхнях, наданих на дослідження металевих уламків загальною масою 16,70 г, які вилучені з місця події, виявлено сліди вибухової речовини тротилу. Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи, мав місце вибух бойового припасу осколкової наступальної ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення військового призначення, яка відноситься до бойових припасів.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня його фактичного затримання на виконання вироку.
В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судом безпідставно застосовано ст. 75 КК України, не врахувавши особу обвинуваченого, оскільки ОСОБА_7 раніше двічі був судимий, однак не став на шлях виправлення та знову вчинив тяжкий злочин.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просять про скасування вироку і ухвалення нового вироку з призначенням покарання у виді позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення та висловив щирий жаль з приводу вчиненого злочину та пояснив, що, знайшовши дану гранату, взяв її з цікавості, він не був впевнений, що це справжній вибуховий пристрій чи муляж, але немав наміру за допомогою даної гранати вчинити будь-які протиправні дії щодо осіб чи спричинити руйнування, а тому і пішов в безпечне місце щоб перевірити чи вона справжня, привівши її у дію, зараз розуміє всі наслідки своїх необачних дій, а тому щиро кається і просить не позбавляти його волі, бо він усвідомив свої протиправні дії і буде дотримуватися установлених правил та виконувати покладені обов`язки, просить врахувати, що проживає з матір`ю, яка має онкологічне захворювання і він їй допомагає по господарству, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення отримані в порядку ст. 349 КПК України та ніким в апеляційному засіданні не оспорюється.
Згідно зі ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації де покарання за своїм видом та розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
Призначаючи покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України до призначеного покарання суд вірно врахував обставину, що обтяжує покарання і пом`якшуючі покарання.
Також суд при призначенні покарання зі звільненням врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, внаслідок чого кримінальне провадження розглядалося в суді за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, за місцем проживання характеризується позитивно, оскільки жодних скарг на його поведінку не надходило, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, працював на підприємстві «Наша Ряба», у зв`язку з чим і проживав у гуртожитку.
Також апеляційний суд бере до уваги і обставини вчиненого злочину, що 03.04.2020 обвинувачений ОСОБА_7 придбав зазначених бойовий припас, а 05.04.2020 привівши його у дію, в місці де не було загрози громадянам чи навколишньому середовищу, фактично знешкодив його, і саме по факту приведення в дію даного бойового припасу було відкрито кримінальне провадження.
Дані обставини значно знижують суспільну небезпеку вчиненого злочину.
Поведінка і пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному суді свідчать про щире каяття та розкаяння у вчиненому злочині, а тому апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_7 не готовий до позитивних змін у житті і до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, і що останній не надав критичної оцінки своїй поведінці та не усвідомив суспільну небезпеку вчиненого злочину.
Щодо досудової доповіді, то за її висновком, виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі.
За час після вчиненого злочину обвинувачений ОСОБА_7 не допускав порушень громадського порядку, проживає з матір`ю, яка має тяжке захворювання, обіцяв твердо стати на шлях виправлення, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без перебування в умовах несвободи, а покладені обов`язки та контроль за поведінкою ОСОБА_7 органом пробації будуть сприяти його виправленню та недопущенню вчинення ним нових злочинів.
За наведених підстав апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку із-за м`якості призначеного покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 15.12.2020 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4