Справа №639/2963/21
Провадження№1-кп/639/354/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому в ЄРДР 14 січня 2021 року за №0000039 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Козача Лопань, Дергачівського району Харківської області, громадянина України, раніше судимого: 26.05.2004 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.ч. 3, 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 332 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 10.01.2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.07.2019 року, за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, та направлено засудженого для відбування призначеного судом покарання, звільнений з Темнівської ВК-100 19.10.2020 року за відбуттям строку покарання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 14.01.2021 близько 01 годині 30 хвилин перебував у гостях у своєї знайомої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин став ініціатором сварки з ОСОБА_4 , яка також перебувала у вказаній квартирі.

Саме в той час у нього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , спочатку наздогнав на вулиці поблизу будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , яка вже в цей час покинула приміщення квартири та, діючи умисно, протиправно, нехтуючи тією обставиною, що перед ним жінка, проявляючи агресію, несподівано іззаду наніс останній один удар зовнішньою стороною стопи правої ноги у ділянку лівого вуха. Від вказаного удару ОСОБА_4 повернулася обличчям до нього та в цей час ОСОБА_5 лобною ділянкою голови наніс їй ще один удар в ділянку перенісся, від якого вона впала назад на землю.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 , яка сиділа на землі та наніс правою ногою 4 удари по гомілці правої ноги ОСОБА_4 , а після чого декілька разів стрибнув зверху на неї. Від вказаних дій потерпіла зазнала сильного болю.

Після цього, ОСОБА_5 , вважаючи всі дії, які були спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій виконаними до кінця, припинив її побиття.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження, а саме: садно на спинці носу, що відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, та закриту травму правої гомілки у вигляді переломів зовнішньої та внутрішньої кісточки (лодижки) та заднього краю великогомілкової кістки зі зміщенням, що не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що підтверджено висновками експерта судово-медичних експертиз № 09-152/2021 від 15.02.2021 та № 09-153/2021 від 19.02.2021.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що скоїв злочин саме так як вказано в обвинувальному акті. Фактичні обставини справи, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорював.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала покази ОСОБА_5 та також зазначила, що все сталося саме так як зазначено в обвинувальному акті.

Обвинувачений та потерпіла вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення. Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї провини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, а також правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності і істинності позиції обвинуваченого, а у зв`язку з цим, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дану справу в порядку ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, зокрема, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження).

В судовому засіданні були вивченні дані про особу ОСОБА_5 , встановлено, що він раніше судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючи покарання обставини, особу ОСОБА_5 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому слід обрати покарання пов`язане з обмеженням волі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати, а після набрання вироком чинності - обрати у вигляді тримання під вартою та направити його до установи виконання покарань для відбування покарання.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1