Справа № 567/938/20 .
У Х В А Л А

01.04.2021 м. Острог

Слідчий суддя

Острозького районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю

слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

володільця майна ОСОБА_5

розглянувши, внесене у кримінальному провадженні №0000286 клопотання представника володільця арештованого майна про часткове скасування арешту майна

встановив:

представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся в суд з клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить скасувати частково ухвалу слідчого судді від 02.09.2020 в частині арешту на право користування майном, а саме автомобілем марки Ford Focus, на Словацькій реєстрації РО874СМ, 1999 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_5 та зобов`язати слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області передати зазначений автомобіль законному власнику ОСОБА_5 на відповідальне зберігання.

В обґрунтування клопотання вказує, що 02.09.2020 ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області про арешт майна у кримінальному провадженні №0000286 та накладено арешт на автомобіль марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 та будь-які дії щодо арештованого автомобіля в період з 28.08.2020 по 25.03.2021 не проводяться. Крім того, зазначає, що по вищевказаному автомобілю жодної експертизи у період з 28.08.2020 по 25.03.2021 не призначалось.

Вказує, що орган досудового розслідування не може забезпечити схоронність транспортного засобу, оскільки вищевказаний автомобіль, що знаходиться на штраф-майданчику поліції, під впливом природних умов піддається корозії та атмосферному впливу у зв`язку з чим, вважає подальше його зберігання там недоцільним.

У зв`язку з викладеним вважає, що на даний час відсутня потреба в перебуванні майна під арештом, а тому просить скасувати арешт на транспортний засіб марки «Ford Focus» частково, зокрема в частині права користування майном та зобов`язати слідчого повернути вилучене майно ОСОБА_5

ОСОБА_5 та його представник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, зазначених в ньому та просять задоволити клопотання в повному обсязі.

ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що під час досудового розслідування від дачі пояснень відмовився на підставі ст.63 Конституції України.

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що вже звертався з аналогічним клопотанням до суду.

Зазначив, що на даний час відома вартість бурштину, так як надійшов висновок гемологічної експертизи, який органом досудового розслідування приховувався. Крім того вказав, що з 28.08.2020 його та ОСОБА_5 жодного разу до відділу поліції в межах даного кримінального провадження не викликали, що свідчить, що на даний час жодні слідчі дії не проводяться.

Слідчий СВ ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив.
Вказав, що на даний час по вказаному кримінальному провадженні проводиться слідство та вчиняються всі необхідні слідчі дії, даний автомобіль є речовим доказом та в даному випадку може бути застосована конфіскація та спеціальна конфіскація автомобіля, як засобу вчинення злочину.

Зазначив, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні проведено гемологічну експертизу та вартість вилученого бурштину становить 77379 грн., однак коли надійшов вказаний висновок на адресу поліції пояснити не зміг. Пояснив, що за висновками зазначеної експертизи буде вирішуватись питання про оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.240-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просить в задоволенні клопотання відмовити, оскільки вважає, що на даний час підстави для скасування арешту майна у кримінальному провадженні відсутні, оскільки щодо вказаного майна може бути застосована спеціальна конфіскація. Крім того вказує, що не доведено і те, що ОСОБА_5 є власником вказаного автомобіля.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні СВ ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0000286 від 28.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.240-1 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 28.08.2020 у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху працівниками Острозького ВП ГУНП в Рівненській області було зупинено та оглянуто автомобіль марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та при перевірці багажника вказаного автомобіля було виявлено перевезення без відповідних документів каміння зовні схожого на каміння "Бурштину сирцю" в кількості приблизно 46 кг.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає, що доводи володільця майна та його представника не спростовують тих обставин, на підставі яких був накладений арешт, виходячи з наступного.

Метою забезпечення кримінального провадження є, зокрема, збереження речових доказів по кримінальному провадженню.

Ухвалою слідчого судді від 02.09.2020 було накладено арешт на автомобіль марки Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований в Словацькій Республіці та належить на праві власності ОСОБА_7 , яким користується ОСОБА_5 та заборонено власнику чи будь-якій іншій особі за його дорученням, відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищевказаним транспортним засобом, до скасування його арешту у встановленому законом порядку. З зазначеної ухвали вбачається, що арешт вилученого майна має суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження та може бути підтвердженням вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тому є необхідність його збереження як речового доказу. За вказаних обставин слідчий суддя дійшов до висновку, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення майна, його втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000286 від 28.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.240-1 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що вказаний транспортний засіб сам по собі та в сукупності з іншими речами та документами кримінального провадження має важливе значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, речі вилучені в ході обшуку автомобіля можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення, даний автомобіль і речі вилучені в ході його огляду є доказами злочину, відповідають критеріям ст.98, 167 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження, згідно постанови слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 28.08.2020, вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Одночасно, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на даний час досудове розслідування не завершено та проводяться необхідні слідчі дії.

З пояснень слідчого встановлено, що на даний час у даному провадженні проведено раніше призначену експертизу, що слугуватиме для вирішення подальших дій у даному кримінальному провадженні, що також спростовує посилання ОСОБА_5 та його представника про відсутність необхідності в арешті майна, в тому числі позбавленні права на користування ним.

Відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Враховуючи характер та обставини вчинення даного кримінального правопорушення, санкція якого передбачає, в тому числі, призначення покарання у виді позбавлення волі, у разі встановлення, що дане майно було використано як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, частина з нього, зокрема транспортний засіб, може підлягати спеціальній конфіскації, що також підтверджує доцільність застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, яке є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. При цьому, суд виходить і з того, що на даний час причетність власника майна до вчинення кримінального правопорушення слідчим шляхом ще не перевірена.

Як передбачено ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна, вжитого ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області 02.09.2020 відпала потреба, при розгляді даного клопотання слідчому судді не надано.

На даний час по вказаному провадженню проводяться необхідні слідчі дії, досудове розслідування не завершено, підстав, визначених ст.174 КПК України, для часткового скасування арешту заявником не наведено, тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для часткового скасування арешту зазначеного майна, оскільки скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Водночас слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (у справах «Бакланов проти Російської Федерації», «Фрізен проти Російської Федерації»), судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не в праві оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ст.ст.22, 26 КПК України, кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки вилучене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та в межах даного провадження не проведенні усі необхідні слідчі дії.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що розумність й співмірність обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, а також, що заявником у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.131, 167, 170-173, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

в задоволенні клопотання представника володільця арештованого майна - адвоката ОСОБА_6 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 02.09.2020 по кримінальному провадженню №0000286 від 28.08.2020 щодо автомобіля марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_3 , зобов`язання передати на відповідальне зберігання автомобіль ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддяОСОБА_1