Справа № 521/4870/21
Номер провадження:1-в/521/405/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м.Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Одеси клопотання адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (УДЗ) відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нестоїта, Подільського району, Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, до засудження офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

представника ДУ «ОВК №14» - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

засудженої - ОСОБА_4 , (в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відносно ОСОБА_4 , посилаючись на наявність підстав, передбачених ст. 81 КК України.

Прокурор заперечував проти задоволення поданням про умовно-дострокове звільнення, відносно ОСОБА_4 .

Представник ДУ «ОВК №14» залишив на розсуду питання щодо умовно-дострокового звільнення, відносно ОСОБА_4 , при цьому повідомив, що два останніх стягнення засудженого погашені.

Засуджений ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши заявлене клопотання та долучені матеріали, суд приходить до висновку.

Положеннями частини 1 та 6 статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 237 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_4 був неодноразово раніше судимим, а саме:
1) 20 травня 2010 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185,ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік ;
2) 24 січня 2011 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі ;
3) 15 жовтня 2013 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.15,ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.ст.70,71 КК України до 7 років позбавлення волі. Відповідно до ухвали апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2014 року засуджений до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2017 року звільнений 12 травня 2017 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 23 дні.
По даній справі засуджений 07.06.2018 року Красноокнянським районним судом Одеської області, за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання - 01.03.2018 року, кінець строку - 01.08.2022 року.

Засуджений ОСОБА_4 в ДУ «ОВК №14» утримуються з 07.09.2018 року. На виробництві установи не працевлаштований. Відповідно до наданої суду характеристики ОСОБА_4 долученої до матеріалів, за час відбування покарання ОСОБА_4 характеризується посередньо, станом на 12.05.2021 року до дисциплінарної відповідальності притягувався 4 рази, але відповідно до ч. 6 ст. 131 КВК України, визнається таким що стягнень не має, після чого до дисциплінарної відповідальності притягувався 2 рази, заохочень не має.
Також суд бере до уваги повідомлення представника ДУ «ОВК №14» про те, що два останніх стягнення засудженого погашені. Разом з тим суд звертає увагу, що суду ані стороною захисту, ані представником установи відповідних матеріалів надано не було.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

З метою виявлення факторів що спричинили протиправну поведінку засудженого, формування актуальних цілей соціально виховної роботи із засудженим проведено оцінку ризиків вчинення ним повторного кримінального правопорушення. В результаті проведеної оцінки встановлено як середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства.

У реалізації програм диференційованого виховного впливу участі не приймає.
Згідно ст. 127 КВК України, у роботі самодіяльних організацій участі не приймає.
За вироком суду має витрати за проведення експертизи у розмірі 572,00 гривні.
26.11.2020 року відповідно до ст. 82 КК України комісією установи було розглянуто матеріали стосовно заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, та відмовлено як такому що не довів своє виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових кримінальних правопорушень. Виправлення засудженого має бути підтверджено його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого обов`язків; виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання та інш.

Таким чином сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому суд враховує дані про поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Відповідно до п.1 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 (далі Пленум) умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений не довів своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (УДЗ) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1