ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/883/21 Справа № 211/7448/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, маючого на утриманні малолітню дитину, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: - 30.05.2016 року Путивльським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до арешту строком на 4 місяці. 21.07.2016 року вибув до установи відбуття покарань Київської області. Рішення Березанського міського суду Київської області від 04.10.2016 року на підставі ч.5 ст.75 КК України зараховано в строк період попереднього ув`язнення з 13.05.2016 по 21.06.2016 року. 03.11.2016 вирок було переглянуто Березанським міським судом Київської області. На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно до відбуття призначено 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнився 03.05.2019 року з Бучанської виправної колонії 85 у зв`язку з відбуттям покарання.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на строк 60 днів, до 03 квітня 2021 року включно.
Постановляючи рішення, суд мотивував його тим, що з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що були підставою для неодноразового продовження запобіжного заходу під час судового розгляду, які до цього часу не відпали і не зменшились, а саме те, що ОСОБА_8 раніше судимий, що свідчить про те, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення і те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу суду та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.
Вважає, що рішення суду є незаконним та постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, остільки судом не було враховано вимоги ст. ст. 177, 178, 194 КПК України. Ризики зазначені в клопотанні прокурора вважає недоведеними, судом фактично не розглядалась можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, та не було прийнято до уваги практику Європейського суду.
На його думку, обвинувачення у вчиненні злочину ОСОБА_8 є недостатньо обґрунтованим, не має жодного доказу на підтвердження його вини у інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та останній підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді просив рішення залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали контрольного провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 інкримінується те, що будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь скориставшись відсутністю контролю з боку потерпілого, а також свідків та очевидців, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , таємно, повторно, в руках виніс з квартири гр. ОСОБА_10 , що розташована за адресою АДРЕСА_3 телевізор вартістю 3395,54 гривень. В свою чергу ОСОБА_9 таємно викрав електрогітару вартістю 2892,26 гривень, з підсилювачем, вартістю 1012,50 гривень.
Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 7300,3 (сім тисяч триста гривень тридцять копійок).
Колегія суддів зазначає, що за вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 будучи судимим за умисний корисливий злочин проти власності, обвинувачується в скоєні тяжкого злочину, за який може бути призначено покарання до 5 років позбавлення волі, не одружений, офіційно не працевлаштований, не працює, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, продовжити свою злочинну діяльність, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню.
Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, та знову скоїв тяжкий злочин.
Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності вини у скоєнні зазначеного злочину на даній стадії судового розгляду не перевіряються, остільки вказане є послідуючим завданням кримінального провадження.
На переконання апеляційного суду матеріали кримінального провадження не містять належних доказів, які вказують на неможливість обвинуваченого утримуватись під вартою.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру скоєного, що інкримінується обвинуваченому, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, акцентуючи увагу на тому, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини також неодноразово зазначав, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним зазначену апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4