Справа № 357/2418/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувального акта у кримінальному провадженні № 000703, яке внесене до ЄРДР 20 лютого 2020 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Березянка Таращанського району Київської області, громадянина України, розлученого, непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) вироком Таращанського районного суду Київської області від 29 січня 2003 року за ч. 1 ст. 309 КК України, до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік шість місяців;

2) вироком Таращанського районного суду Київської області від 16 липня 2004 року за ч. 2 ст. 309 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі;

3) вироком Таращанського районного суду Київської області від 11 липня 2008 року за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 389, ст. 70, 71 КК України до двох років двох місяців позбавлення волі;

4) вироком Таращанського районного суду Київської області від 06 квітня 2012 року за ч. 3 ст. 186 КК України до шести років позбавлення волі, яке відбув повністю та звільнений 15 вересня 2017 року;

5) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки,

за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
17 лютого 2020 року близько 14:40 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до філії ПТ «Ломбард Парус» № 70, що розташований по вул. Леваневського, 57 в м. Біла Церква Київської області.

Перебуваючи у вказаному приміщенні у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з підлоги, біля каси філії ПТ «Ломбард Парус» № 70, викрав перфоратор марки «Зеніт ZPP-1250 DFR PROFI», який був виставлений на продаж, вартістю 1 329,67 грн., належного філії ПТ «Ломбард Парус» № 70.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив філії ПТ «Ломбард Парус» № 70 майнової шкоди на суму 1 329,67 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Судом дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, просив суворо не карати.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання: щире каяття.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання, належить визнати вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно із ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Суд зазначає, що санкція ч. 2 ст. 185 КК України, передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Отже, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України є нетяжким злочином.

Судом установлено, що згідно із довідкою КНП Таращанської районної ради «Таращанська центральна районна лікарня» № 315 від 28 лютого 2020 року, ОСОБА_4 на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатрах не перебуває.

Відповідно до Вимоги УІТ ГУ МВС України в Київській області № 5471 від 24 лютого 2020 року, ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 309, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 389, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України.

Отже, оскільки ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин, є раніше неодноразово судимим, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та враховуючи те, що потерпілий претензій матеріального характеру до нього немає, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень можливе без його ізоляції від суспільства, шляхом призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років обмеження волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, за правилами ч. 1 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 19 травня 2021 року до 24 травня 2021 року 6 днів, у строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Судом встановлено, що згідно із вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2018 року, ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки.

Отже, злочин за даним вироком, вчинений в період відбування іспитового строку згідно із вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, за правилами ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне, частково приєднати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2018 року і визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді трьох років шести місяців обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 КВК України, строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до постанов про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 24 лютого 2020 року, цінник на перфоратор марки «Зеніт ZPP-1250 DFR PROFI», диск марки CD-R «VIDEX» з відеозаписом з камер спостереження філії № 11 ПТ «ЛОМБАРД ПАРУС», визнані речовими доказами.

Згідно із п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх необхідно зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Суд вважає, що з огляду на призначене ОСОБА_4 покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі, установлений в ухвалі Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2021 року ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України знизився і йому можливо запобігти більш м`яким запобіжним заходом у виді особистого зобов`язання.

Отже, застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно змінити на особисте зобов`язання.

На підставі п. 2, 3, 5, 6, 7 ч. 5 ст. 194 КПК України, до набрання вироком законної сили на ОСОБА_4 необхідно покласти такі обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) не відвідувати місця, де розпивають алкогольні напої;

4) пройти курс від алкогольної залежності;

5) докласти зусиль до пошуку роботи.

Керуючись ст. 100, 177, 178, 179, 183, 194, 368, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років обмеження волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання, строк його попереднього ув`язнення з 19 травня 2021 року до 24 травня 2021 року 6 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

За правилами ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, частково приєднати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2018 року і визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді трьох років шести місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання обчислювати з дня прибуття і постановки ОСОБА_4 на облік у виправному центрі.

Змінити застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили виконувати обов`язки, передбачені п. 2, 3, 5, 6, 7 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) не відвідувати місця, де розпивають алкогольні напої;

4) пройти курс лікування від алкогольної залежності;

5) докласти зусиль до пошуку роботи.

Речові докази: цінник на перфоратор марки «Зеніт ZPP-1250 DFR PROFI», диск марки CD-R «VIDEX» з відеозаписом з камер спостереження філії № 11 ПТ «ЛОМБАРД ПАРУС», залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області