1Справа № 335/5936/21 1-кп/335/593/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2021 року м.Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, одруженого, який на утриманні дітей не має, який має середню - спеціальну освіту, який є ФОП « ОСОБА_6 », який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.302 Кримінального кодексу України,-
На початку лютого, в вечірній час, гр. ОСОБА_7 зі свого мобільного телефону подзвонив за номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та повідомив, що дзвонить з приводу отримання дівчини для інтим відпочинку, на що ОСОБА_4 повідомив, що може надати ОСОБА_7 дівчину для відпочинку, але потрібен час, щоб з нею зв`язатись.
В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на здійснення протиправних дій в сфері громадської моралі суть, якого полягала в посяганні на моральні засади суспільства в частині підстави задоволення сексуальних потреб окремих осіб, встановленні зв`язки між людьми за грошову винагороду для задоволення їх статевих пристрастей, що проявлялось в організації звідництва статевого життя виключно за винагороду, незважаючи на особисту симпатію зведених для цього осіб, сприянні проституції, зателефонував повії на ім`я ОСОБА_8 та повідомив, що для неї мається клієнт для надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду, на що ОСОБА_8 погодилась.
Знаходячись біля сауни «Лагуна» ОСОБА_7 розрахувався за послуги таксі з ОСОБА_4 та розрахувався за привезення та пошук дівчини для задоволення сексуальних потреб. Далі, ОСОБА_7 розрахувався з повією на ім`я ОСОБА_8 , яка одразу пішла до автомобіля де знаходився ОСОБА_4 та віддала йому частину грошей. Разом з цим, ОСОБА_4 повідомив, що вразі необхідності надання ОСОБА_7 послуг сексуального характеру, останній може телефонувати ОСОБА_4 , який йому в цьому допоможе.
Далі, невстановлена в ході досудового розслідування дівчина на ім`я ОСОБА_8 , надала ОСОБА_7 послуги сексуального характеру та розповіла, що ОСОБА_4 отримує з грошей за наданні послуги сексуального характеру відсоток за звідництво.
Крім того, 16 квітня 2020 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, в ході проведення оперативної закупки ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_4 на його особистий мобільний телефон НОМЕР_1 та домовився з останнім, що ОСОБА_4 за грошову винагороду організує йому зустріч з повією, яка наддасть ОСОБА_9 послуги сексуального характеру за грошові кошти.
Після чого, того ж дня, приблизно о 18 годині 45 хвилин, ОСОБА_4 маючи умисел направлений на звідництво для розпусти з метою наживи, на автомобілі «Кенго» синього кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , привіз ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , де їх чекав ОСОБА_9 . З автомобіля, який належить ОСОБА_4 вийшла ОСОБА_10 , яка запропонувала ОСОБА_9 розрахуватися за її послуги наперед. ОСОБА_9 на дану пропозицію погодився та передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 600 гривень. В подальшому ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_4 , який повідомив, що ОСОБА_9 винний йому 150 гривень за звідництво, в той же час ОСОБА_10 з отриманих грошей 100 гривень передала ОСОБА_4 , поклавши їх на сидіння автомобіля. Тим самим ОСОБА_4 звів ОСОБА_10 з ОСОБА_9 , яка отримала від останнього грошові кошти у сумі 600 гривень за надання послуг сексуального характеру.
У подальшому ОСОБА_10 , знаходячись в за адресою: АДРЕСА_2 , надала ОСОБА_9 , послуги сексуального характеру у вигляді класичного та орального сексу за грошову винагороду.
Крім того, 17 квітня 2020 року, приблизно о 11 годині 10 хвилин, в ході проведення оперативної закупки ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_4 на його особистий мобільний телефон НОМЕР_1 та домовився з останнім, що ОСОБА_4 за грошову винагороду організує йому зустріч з повією, яка надасть ОСОБА_9 послуги сексуального характеру за грошові кошти.
Після чого, того ж дня, приблизно о 18 годині 25 хвилин, ОСОБА_4 маючи умисел направлений на звідництво для розпусти з метою наживи, на автомобілі «Кенго» синього кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , привіз ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , де їх чекав ОСОБА_9 . З автомобіля, який належить ОСОБА_4 вийшла ОСОБА_10 , яка запропонувала ОСОБА_9 розрахуватися за її послуги наперед. ОСОБА_9 на дану пропозицію погодився та передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 600 гривень. В подальшому ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_4 , який повідомив, що ОСОБА_9 винний йому 150 гривень за звідництво, в той же час ОСОБА_10 з отриманих грошей 100 гривень передала ОСОБА_4 , поклавши їх на сидіння автомобіля. Тим самим ОСОБА_4 звів ОСОБА_10 з ОСОБА_9 , яка отримала від останнього грошові кошти у сумі 600 гривень за надання послуг сексуального характеру.
У подальшому ОСОБА_10 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , надала ОСОБА_9 , послуги сексуального характеру у вигляді класичного та орального сексу за грошову винагороду.
Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.302 КК України, яке кваліфікується як: звідництво для розпусти, вчинене з метою наживи.
28 травня 2021 року між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.
Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст.302 КК України, підозрюваний повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.302 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, з випробуваним терміном 1 рік.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України, які роз`яснені ОСОБА_4 .
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла вищезазначена угода.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити вказану угоду укладену між ним та прокурором і призначити узгоджену в ній вид і міру покарання.
При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого та просив затвердити вказану угоду укладену між обвинуваченим та прокурором і призначити узгоджену в ній вид і міру покарання.
Прокурор в судовому засіданні вказав, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, а тому просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді вид і міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження відносно нього.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок, чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами вид та міри покарання.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.302 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
- мобільний телефон марки «SIGMA» в корпусі синього кольору ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який упаковано до паперового конверту з пояснювальним написом та підписами учасників переданий на відповідальне зберігання до камери схову ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_4 .
- грошові кошти в сумі 450 гривень купюрами номіналом: 100 гривень - УФ4568196, 100 гривень - УМ3781558, 100 гривень - УХ4888024, 50 гривень - УМ2840418, 50 гривень - ТУ 6474371, 50 гривень - АБ8913215, які упаковано до поперового конверту з пояснювальними записами, а також купюру номіналом 500 гривень - БН3887309, яка була упакована у прозорий файл, який опечатоно пояснювальною запискою, та передані на зберігання до установи банку через відповідальну особу УФЗБО повернути за належністю.
Вирок на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1