Справа № 574/1020/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду кримінальне провадження №0000163 від 31.03.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буринь Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-15.04.2005 року Буринським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

-19.11.2010 року Буринським районним судом Сумської області за ст.395, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, маючого не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
В провадженні Буринського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 бвинувачується у тому, що в ніч з 30.03.2013 року на 31.03.2013 року він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у помешканні свого вітчима ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливою метою, повторно, таємно, викрав належний останньому холодильник марки «Кодри», вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи №184 від 03.04.2013 року становить 400 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Також, обвинувачений пояснив, що не ухилявся від органів досудового розслідування, оскільки в 2013 році поїхав провідати родичів в Російську Федерацію, де був засуджений за вчинення злочинів та з 21.06.2013 року по 29.10.2020 року перебував в місцях позбавлення волі. Про оголошення його в розшук йому стало відомо вже під час перебування в місцях позбавлення волі на території РФ.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 не бажає.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого.
Суд, заслухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_4 , думку прокурора, вважає, що клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 1 ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину. Аналогічні положення містила попередня редакція вказаної статті кримінального закону, чинна на час вчинення злочину, щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення злочину середньої тяжкості.
Санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає покарання у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, наведеною у статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, відноситься до нетяжких злочинів (на час вчинення - до злочинів середньої тяжкості).
Згідно обвинувального акту злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , вчинено в ніч з 30.03.2013 року на 31.03.2013 року.
Відповідно до ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 24.05.2013 року у даному кримінальному провадженні слідчим було винесено постанови про оголошення в розшук підозрюваного та зупинення досудового розслідування.
Згідно наданих прокурором в судовому засіданні документів 07.08.2013 року Буринським РВ МВС в Сумській області отримано інформацію про те, що підозрюваний у кримінальному провадженні №0000163 ОСОБА_4 , який перебуває у розшуку, з 11.07.2013 року утримується під вартою на території Російській Федерації в зв`язку із скоєнням ним злочину, передбаченого ст.158 ч.2 п.п. "а", "в" Кримінального кодексу Російської Федерації.
Таким чином, після оголошення ОСОБА_4 в розшук органу досудового розслідування було достеменно відомо про його місце перебування, а саме, що останній перебуває під вартою на території іноземної держави.
Відповідно до висновку, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.
При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не простої фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.
Зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України, у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.
Однак, матеріали справи не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства.
Із врахуванням викладеного, оскільки з моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
З урахуванням того, що обвинувальний вирок за результатами розгляду даного кримінального провадження не ухвалюється, підстави, передбачені ст.124 КПК України, для стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат в сумі 97 грн. 80 коп., пов`язаних з проведенням експертизи, відсутні.

Керуючись ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 395 КПК України, суд
у х в а л и в:
Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №0000163 від 31.03.2013 року закрити в зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги в семиденний строк з дня оголошення ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1