Справа № 308/6794/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, щодо вилученого майна якого вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно,

встановив:

З клопотання з`ясовано, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 229 КК України, відомості про яке 14.02.2020 внесені до ЄРДР за № 0000037 за фактом незаконного використання товарного знаку, якщо вони завдали матеріальної шкоди в особливо великому розмірі. В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження отримано комплекс негласних слідчих (розшукових) дій щодо фігурантів та в ході їх проведення отримано інформацію, що група осіб на території Закарпатської області займається виготовленням та збутом миючих засобів побутової хімії, незаконно використовуючи підроблений товарний знак ряду підприємств реального сектору економіки. В ході проведення комплексу заходів встановлено, що до незаконного розповсюдження на території Закарпатської області та в мережі Інтернет, а також виготовлення продукції з торговими марками компаній «The Procter & Gamble Company» можуть бути причетні окремі особи. 24 березня 2021 року органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді від 22.03.2021 у справі № 308/6794/20 проведено обшук в будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого виявлено та вилучено ряд речей: 148 пластикових кришок для закручування; дві матриці для надання форми пластмасовим виробам з станка для станку «Термопласт Автомат»; станок «Термопласт Автомат» ARBURG 420m; станок «Термопласт Автомат» ARBURG 420v; станок «Термопласт Автомат» ARBURG 60-30; станок «Термопласт Автомат» ARBURG б/н. Вказані речі, як зазначено в клопотанні, підпадають під ознаки, перераховані в ч. 1 ст. 98 КПК України, а тому є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. На думку органу досудового розслідування накладення арешту на вказані об`єкти є аргументованим, оскільки у разі повернення вказаного майна, володілець може знищити та спотворити відомості наявні на вказаних об`єктах, що мають значення для досудового розслідування та підтверджують факт протиправної діяльності окремих осіб.

Прокурор в судовому засіданні просив накласти арешт на вилучені під час обшуку в будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 в речі з підстав, що викладені в клопотанні. В обґрунтування незаконної діяльності з виготовлення та розповсюдження пральних порошків та миючих засобів надав протокол НСРД від 14.09.2020, в якому міститься оперативна інформація про причетність громадянки ОСОБА_7 до протиправної злочинної діяльності, пов`язаної з реалізацією через мережу Інтернет підроблених брендових товарів; висновок спеціаліста від 19.01.2021, за яким проведено аналіз позначення Ariel на етикетках продукції, отриманого за результатами контролю за вчиненням злочину, й встановлено, що позначення є схожими настільки, що їх можна сплутати з ТМ «Ariel», права на яку належать компанії «The Procter & Gamble Company». Окрім цього прокурор зазначив, що вилучене обладнання та кришки є предметом злочину і накладення арешту на станки необхідне для проведення трасо логічної експертизи.

Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 та його представник заперечили щодо накладення арешту на вилучені під час обшуку в будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 в речі, оскільки станки використовуються ОСОБА_4 в законній підприємницькій діяльності по виготовленню товарів з пластику, зокрема й кришок під тару продукції ТМ «Ira Wash», й належать йому на законній підставі. Накладення арешту на станки призведе до зупинення або надмірного обмеження законної підприємницької діяльності ОСОБА_4 . Зазначали, що обладнання вилучено незаконно, оскільки в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку не надавалась можливість вилучення такого майна.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, а саме з витягу з ЄРДР, ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000037, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 229 КК України.

22.03.2021 слідчим суддею задоволено клопотання прокурора про надання дозволу на проведення обшуку в складських приміщеннях за адресою АДРЕСА_1 , постановлено ухвалу якою надано дозвіл на відшукання та вилучення у вищевказаному об`єкті нерухомості сипучих пральних порошків, гелів, капсул для прання та іншої побутової хімії торгової марки «Ariel», «Tide», «GALA», «FAIRY», «Lenor»; наклейок з маркуванням торгових марок «Ariel», «Tide», «GALA», «FAIRY», «Lenor»; техніки, приладів за допомогою яких здійснюється виготовлення, фасування побутової хімії; мобільних телефонів та SIM-карток, якими ОСОБА_8 користувався під час вчинення кримінальних правопорушень, а також спілкувався до чи/та після вчинення зазначених кримінальних правопорушень; технічних засобів (мобільних телефонів, планшетних комп`ютерів, ноутбуків, персональних комп`ютерів, принтерів, жорстких дисків, флеш-накопичувачів, карт пам`яті), а також документів, їх копій, рукописних чи/та друкованих записів, на яких може міститись інформація, що стосується вчинення вищеописаних кримінальних правопорушень.

З протоколу обшуку від 24.03.2021, проведеного за адресою АДРЕСА_1 в за участі ОСОБА_4 , правоохоронцями виявлено та вилучено ряд речей, зокрема станки, що слугують для виготовлення пластикових виробів, а також пластикові кришки тощо.

За постановою слідчого від 25.03.2021 вищевказане майно визнано речовими доказами.

З системного аналізу вказаних вище норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

Згідно з ч. 7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Так, за вищевказаною ухвалою слідчого судді, слідчим по кримінальному провадженню №0000037 було надано дозвіл зокрема на відшукання та вилучення у вищевказаному об`єкті нерухомості техніки, приладів за допомогою яких здійснюється виготовлення, фасування побутової хімії. Разом з цим, слідчим при проведенні обшуку було вилучено прилади (станки), як встановлено під час розгляду клопотання, для виготовлення виробів із пластику, а не для виготовлення, фасування побутової хімії.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та ФОП, а також витягу з реєстру платників єдиного податку, ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем й має право на здійснення діяльності за КВЕД 22.29 виробництво інших виробів із пластмас. Окрім цього ОСОБА_4 на підтвердження законності діяльності по виготовленню кришок під тару продукції ТМ «Ira Wash» надано договір про виготовлення продукції з давальницької сировини між ФОП ОСОБА_9 , який виготовляє миючі засоби ТМ «Ira Wash» та ФОП ОСОБА_10 , де останній виступає виконавцем.

Більш того, на підтвердження законності володіння вилученою технікою ОСОБА_4 надано договір №012/2011 від 12.09.2011, за яким угорською фірмою ООО «Пластоматик» було продано прилади для лиття пластмас марки «ARBURG»; договір позички рухомого майна від 01.05.2020, за яким ОСОБА_7 передала ОСОБА_4 у безоплатне користування термопластоавтомати в комплекті марки «ARBURG» в кількості 2 шт.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Практика Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Тож слідчий суддя зазначає, що арешт вилученого обладнання може призвести до обмеження права власності особи, в якої він був вилучений, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відтак, з огляду на наявність дозвільних документів на виробництво пластикових виробів, договірних зобов`язань по виготовлененню кришок для продукції ТМ «Ira Wash», а також з врахуванням приналежності станків марки «ARBURG» ОСОБА_4 на законній підставі, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на станки, призведе до надмірного обмеження правомірної діяльності ОСОБА_4 , що не є виправданим також з огляду на наступне.

В клопотанні вказано, що необхідність накладення арешту на пластикові кришки та станки виправдана, оскільки такі є речовими доказами. Однак, на думку слідчого судді, в судовому засіданні не доведено, що такі речі відповідають критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Так, предметом розслідуваного злочину (ст. 229 КК України) є чужий знак для товарів чи послуг; фірмове (зареєстроване) найменування; маркування товару, тому твердження прокурора, що вилучене майно є предметом злочину, суд не приймає до уваги, оскільки на таких не виявлено чужих знаків для товарів чи послуг. Об`єктивна сторона полягає у незаконному використанні чужого знака для товарів чи послуг, фірмового найменування або маркування товару, однак інформації про те, що ОСОБА_4 незаконно використовує будь яким чином, або наносить, в тому числі за допомогою вказаного обладнання, чужі знаки для товарів чи послуг, або фірмові найменування чи маркування товарів, слідчому судді не надано.

В клопотанні відсутнє обґрунтування, яким чином пластикові кришки та станки можуть підтвердити факт незаконного виготовлення та розповсюдження іншими особами продукції торгівельних марок, що входять в групу « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Твердження прокурора про необхідність проведення трасологічної експертизи у даному кримінальному провадженні для визначення зовнішньої схожості тари продукції торгівельних марок, що входять в групу «The Procter & Gamble Company» та тих, які ймовірно виготовляються ОСОБА_4 , слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки прокурором не обґрунтовано, яким чином така інформація співвідноситься з предметом злочину, передбаченого ст. 229 КК України та об`єктивною стороною такого. Крім того, як пояснив власник майна ОСОБА_4 , вказане обладнання не призначене для виготовлення тари для побутової хімії.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, однак жодних доказів того, що ОСОБА_4 має намір вчинити такі дії прокурором не надано, крім того ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив, що вилучене майно постійно використовує в підприємницькій діяльності та готовий у будь який спосіб сприяти проведенню досудового розслідування.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, клопотання до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на виявлені і вилучені в ході проведення обшуку 24.03.2021 за адресою АДРЕСА_1 в речі, а саме: 148 пластикових кришок для закручування; дві матриці для надання форми пластмасовим виробам з станка для станку «Термопласт Автомат»; станок «Термопласт Автомат» ARBURG 420m; станок «Термопласт Автомат» ARBURG 420v 5) станок «Термопласт Автомат» ARBURG 60-30; станок «Термопласт Автомат» ARBURG б/н відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1