ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1963/21 Справа № 208/4506/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000219 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, якому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 серпня 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції як на підставу переховування ОСОБА_6 від суду послався виключно на те, що обвинувачений офіційно не працює та на ступінь суспільної небезпеки, при цьому не приділив достатньої уваги дослідженню обставин дій обвинуваченого та не обгрунтував, в чому саме полягає причетність обвинуваченого до вчинення ним тяжкого злочину, також суд у своєму рішенні не вмотивував наявність та доведеність ризиків.
Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_6 не залишав межі України, має стійкі соціальні зв`язки, а саме батьків, які перебувають на його утриманні, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, раніше не судимий.
Зазначає, що обвинуваченому стало відомо про факт існування кримінального провадження лише тоді, коли його було затримано органами досудового розслідування.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 серпня 2021 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_6 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні хоча і не умисного, але тяжкого злочину з тяжкими наслідками у вигляді загибелі людини, а тому обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, при цьому зазначив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не зможе запобігти встановленим ризикам.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000219 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 15.06.2021 року було заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 194, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є можливим.
Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наслідком якого є загибель людини, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має позитивні характеристики, однак дані щодо наявності у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків відсутні, а тому судом обгрунтовано обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності та не вмотивованості судом ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Доводи захисника про те, що суд першої інстанції не приділив достатньої уваги дослідженню обставин дій обвинуваченого та не обгрунтував, в чому саме полягає причетність обвинуваченого до вчинення ним тяжкого злочину колегія суддів вважає такими, що не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, слід зазначити, що встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.
Твердження про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не залишав межі України, має стійкі соціальні зв`язки, а саме батьків, які перебувають на його утриманні, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, раніше не судимий, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, а тому, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Посилання захисника на те, що обвинуваченому стало відомо про факт існування кримінального провадження лише тоді, коли його було затримано органами досудового розслідування, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказана обставина не є підставою для скасування або зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3