Справа № 158/1877/21
Провадження № 1-кп/0158/210/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 0000276 від 17.06.2021 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до обвинувального акту, 17.06.2021, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за кермом транспортного засобу (мотоцикла) марки "Минськ" з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шкільна, що в с. Муравище, Луцького району, Волинської області, неподалік будинку №13, був зупинений працівниками СРПП ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшим сержантом поліції ОСОБА_6 та поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшим сержантом поліції ОСОБА_7 , які згідно розстановки нарядів на 17.06.2021 року, затвердженої 17.06.2021 року начальником Відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , виконували свої службові обов`язки, зокрема щодо забезпечення контролю за дотриманням водіями правил безпеки дорожнього руху, забезпечення його безпеки на території Луцького району, у зв`язку із порушенням ОСОБА_5 п. п. 2.1; 2.3; 2.9; 30.2; 10.4, Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

У подальшому, перебуваючи в салоні службового автомобіля марки «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 (на синьому фоні), який знаходився на узбіччі вулиці Шкільної в с. Муравище Луцького району, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що перед ним перебували працівники Національної поліції, які знаходились на передніх сидіннях службового автомобіля та були у форменому одязі із знаками розрізнення, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, з метою уникнення адміністративної відповідальності, діючи у власних інтересах, висловив пропозицію надання працівникам поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неправомірної вигоди за невчинення вказаними працівниками поліції дій відносно нього з використанням наданого ним службового становища.

Будучи неодноразово попередженим про кримінальну відповідальність за надання службовій особі неправомірної вигоди, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що перед ним перебували працівники Національної поліції, які знаходились на передніх сидіннях службового автомобіля та були у форменому одязі із знаками розрізнення, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на уникнення адміністративної відповідальності, діючи у власних інтересах, умисно надав поліцейському СРПП Відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшому сержанту ОСОБА_6 та поліцейському СРПП Відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшому сержанту ОСОБА_7 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1000 грн., двома купюрами номіналом по 500 грн. які ОСОБА_5 поклав на підлокітник службового автомобіля «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_2 (на синьому фоні) за не вчинення вищезазначеними поліцейськими відносно нього дій з використанням службового становища, а саме не складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та не притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 5, ч. 6 ст. 125 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та дав пояснення, що 17.06.2021, близько 11 год. 00 хв., перебуваючи за кермом транспортного засобу (мотоцикла) марки "Минськ" з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шкільна, що в с. Муравище, Луцького району, Волинської області, неподалік будинку №13, був зупинений працівниками поліції. У подальшому, перебуваючи в салоні службового автомобіля марки «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, висловив пропозицію надання працівникам поліції неправомірної вигоди за невчинення вказаними працівниками поліції дій відносно нього та надав поліцейським неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1000 грн., двома купюрами номіналом по 500 грн. які поклав на підлокітник службового автомобіля. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

З урахуванням того, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини справи доведеними наявними у справі доказами.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що своїми умисними діями, котрі виразилися у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та наданні неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того хто пропонує та надає таку вигоду будь якої дії з використанням наданого їй службового становища, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту першого частини першої статті 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 року (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Так, до обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Окрім цього, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, є інвалідом ІІІ групи, а також його відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , а також попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання за санкцією статті у виді штрафу.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Судові витрати по справі відсутні.

Арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.06.2021 року скасувати.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, суд застосовує спеціальну конфіскацію до грошових коштів, які є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.06.2021 року скасувати.

Речові докази по справі:

- оптичний носій (компакт-диск), на якому знаходяться відео файли - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України грошові кошти, а саме дві купюри номіналом по 500 гривень серійний номер АЕ3486536, АЕ3428003 які поміщені до спец-пакету № 4228495 та передані на зберігання в камеру схову відділення ПАТ КБ «Приватбанк», що за адресою: м. Луцьк, пр. Відродження, 1 - конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1