В И Р О К
Іменем України

10 червня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0001526 від 25.05.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куртівка Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2014 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_8 знаходився біля території земельної ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Хвиля», яке розташоване в Слов`янському районі в селищі Мирне, де також знаходився ОСОБА_6 .

В зазначений час, біля зазначеного садового будинку АДРЕСА_3 садового товариства «Хвиля» у ОСОБА_8 раптово виникли неприязні відносини з ОСОБА_6 , під час яких виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 з метою спричинення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 за допомогою зброї невстановленого зразка направив дуло зброї в бік потерпілого та здійснив постріл у останнього.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження сліпе вогнепальне поранення правої гомілки з переломом зовнішнього виростка великогомілкової кістки, що ускладнилась посттравматичною невропатією правого малогомілкового і великогомілкового нервів з млявим порізом правої ноги, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я; вогнепальні наскрізні поранення правої і лівої гомілок, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, що вимагає для свого загоєння термін понад 6-ти, але не більше 21-го дня.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, пояснив, що у травні 2014 року він проживав на дачі (дільниця № 74 по садового товариства «Хвиля») разом із своєю співмешканкою ОСОБА_10 . Йому стало відомо, що раніше знайомий йому ОСОБА_11 найняв людей для порізки труб. 25.05.2014 року приблизно о 11 год. 00 хв. він йшов на свою дільницю разом із жінкою, проходив біля ОСОБА_12 . ОСОБА_12 сказав йому, що він лізе не в свою справу та почав його бити. Він вихватив розкладний ніж, щоб налякати ОСОБА_12 , який забрала у нього жінка. Після цього вони пішли, а слідом за ним побіг потерпілий ОСОБА_13 . Вони добігли до свого будинку та зачинили двері. Після цього прибіг ОСОБА_13 та почав бити їм вікна. Після того, як ОСОБА_13 пішов, він взяв у сараї рушницю та підійшов до свого паркану та побачив, що ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та їх жінки йшли до нього від свого будинку з палками. Коли вони підійшли до його будинку, він зробив постріл вверх. Мершик, його жінка та жінка потерпілого ОСОБА_13 одразу побігли, а потерпілий ОСОБА_13 залишився, кидав у його сторону цеглу. Він у відповідь стріляв уверх. Потім, коли цегла летіла на нього, він впав на кущ та вистрелив. В рушниці було 5 патронів, потім рушницю з двома патронами він віддав солдатам. У вчиненому розкаюється. Цивільний позов визнає частково, у сумі 70000,00 грн.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого, суд звертає увагу, що ним фактично визнаються всі обставини, викладені стороною обвинувачення в обвинувальному акті, зокрема, що ним був здійснений постріл у бік потерпілого ОСОБА_14 під час сварки, яка виникла між ними раптово на ґрунті неприязнених відносин.

Крім визнання своєї вини, провина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 25.05.2014 року йому зателефонувала теща, повідомила, що ОСОБА_8 напав на його сина, якому на той момент було 14 років, та погрожував його застрелити. Він був дома за адресою: АДРЕСА_4 , а теща разом з тестем та його сином були на дачі (товариство «Хвиля», ділянка № НОМЕР_1 ). Після дзвінка вони разом з дружиною одразу пішли на дачу в с. Мирне. Дорога зайняла приблизно 30 хв. Коли прийшли на дачу побачили співмешканку обвинуваченого ОСОБА_15 на ділянці що належить тестю та тещі. Поруч були тесть, теща та його син. Вони розмовляла та під час розмови ОСОБА_15 казала, що ОСОБА_16 тверезий та взагалі не має рушниці. Приблизно через 10 хвилин вони почули голос обвинуваченого, який казав ОСОБА_15 , щоб вона відійшла. Після цього з`явився обвинувачений та здійснив постріл у тестя ОСОБА_11 , однак у нього не влучив. При цьому він кричав, що всіх нас перестріляє та це спишеться на війну. Вони, перелякавшись, побігли до калитки. Він забігав останній. Обвинувачений заряджав рушницю та йшов за ними. Обвинувачений вистрелив та в цей час спотикнувся, через що влучив йому у ногу. Одна нога у нього одразу обвисла, а на другій нозі він доплигав до кута, де його підхвалили інші та затягнули в будинок. Після цього були ще постріли, зі слів його тестя у нього. Після цього вони викликали швидку. Покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 надала показання, що вона знайома з обвинуваченим та потерпілим декілька років. У 2014 році вона чула від сусідів, що ОСОБА_8 когось підстрелив та що його розшукую поліція. Співробітники поліції її опитували з приводу відсутності ОСОБА_16 , оскільки вона проживає з ним в одному під`їзді. Вона проживає по сусідству с ОСОБА_16 з 1998 року, у зв`язку з чим їй відомо, що він проживав разом із ОСОБА_10 у квартирі та на дачі до 2014 року. Після 2014 року вона його деякий період не бачила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 надала показання, що вона є тещею потерпілого. Зранку 25.05.2014 року її чоловік попросив онука покосити траву на дорозі. ОСОБА_19 пішов, а через деякий час він прибіг переляканий. Почав розповідати, що сусід ОСОБА_16 вибіг зі свого будинку з рушницею та почав йому погрожувати, так як він перейшов косити на його територію. Після цього, приблизно через три години, ОСОБА_16 їхав на велосипеді мимо них. Її чоловік, ОСОБА_11 , його зупинив, почав казати, що дитина злякалася. Після цього ОСОБА_16 чоловіка штовхнув та він упав, а ОСОБА_16 сів на чоловіка зверху з ножем. Вона почала ОСОБА_16 відштовхувати, хватати його за руку, щоб він не зачепив її чоловіка. Після цього ОСОБА_16 піднявся, а вони з чоловіком пішли в будинок. Вона зателефонувала дочці. Розповіла про те, що відбулося. Попросила забрати онука. Приблизно о 13.00 год. дочка прийшла разом зі своїм чоловіком. Потім, вони знаходилися на алеї вона, її чоловік ОСОБА_11 , дочка ОСОБА_20 , онук ОСОБА_21 та зять потерпілий ОСОБА_22 , розповідали, що відбулося. В цей момент до них підійшла співмешканка ОСОБА_8 . ОСОБА_23 , сказала, що нічого не було, онук все вигадав. Після цього вони почули крик: « ОСОБА_15 , відходь!» Вони повернулися та побачили ОСОБА_8 з рушницею, який цілився в них. В цей момент пролунав звук пострілу. Вони побігли во двір. Потерпілий біг останнім. Після цього почувся крик потерпілого, вони повернулися до нього. ОСОБА_6 був біля калитки, намагався піднятися. З його ноги лилася кров, він не міг рухатися. Потерпілого затягнули в будинок, перев`язали ногу. Дочка викликала швидку. Під час даної події вони чула три постріли, останній постріл після того, як потерпілому влучили у ногу. Обвинувачений кричав, що всіх їх уб`є, все одно спишеться на війну.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 надав показання, що він є сином потерпілого. В день, коли відбулася подія кримінального правопорушення, він вийшов покосити траву біля своєї ділянки у садовому товаристві «Хвиля». Вийшов ОСОБА_8 з рушницею, сказав, що це його земля, якщо побачить ще раз уб`є. Він злякався та убіг. Через деякий час він почув крик, підійшов до паркану подивитися, що відбувається. Побачив, що ОСОБА_8 сидить над його дідусем, а дідусь лежить на землі. Поруч стояла бабуся та намагалася відтягнути ОСОБА_16 від дідуся. Також поруч була співмешканка обвинуваченого ОСОБА_15 , яка просила його зупинитися. ОСОБА_16 послухався своєї співмешканки та пішов. Потім прийшли батьки. Вони всі разом стояли та обговорювали цю тему, під час розмови почули крик: « ОСОБА_25 , відійди!» Вони побачили ОСОБА_8 з рушницею та побігли у будинок. Потім у вікно він бачив, що його батько забігав у калитку, а ОСОБА_16 вистрелив, після чого батько схватився за нього і далі вже доплигав во двір. Потім дійти до будинку йому допомогла бабуся. Коли всі були вже в будинку, ОСОБА_16 кричав, що всіх повбиває та спише це на війну.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 надав показання, що очевидцем кримінального правопорушення він не був, зі слів ОСОБА_11 йому відомо, що ОСОБА_8 підстрелив його зятя. Рушниці у обвинуваченого він не бачив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 надала показання, що вона є співмешканкою обвинуваченого. У кінці травня 2014 року вони йшли з с. Мирне з ОСОБА_8 , а ОСОБА_11 почав його бити. Обвинувачений почав відбиватися. Вона їх розняла. Після цього вона разом із ОСОБА_8 пішли в будинок. Коли вони були вже в будинку, у вікна полетіли цеглини. ОСОБА_8 вийшов, а вона залишилася в будинку, стояла на веранді біля вікна. ОСОБА_8 взяв в будинку рушницю. На вулиці він вистрелив уверх. Біля їх будинку були ОСОБА_11 , його дружина, потерпілий ОСОБА_6 та його дружина. Після того, як ОСОБА_16 вистрелив у повітря, вони пішли до дому. Крім того пояснила, що вони разом із ОСОБА_8 проживають 25 років, він розлучений з 1993 року. С 2014 року вони проживали у Харківській області, про те, що ОСОБА_8 у розшукуй вони не знали. До Харківської області вони уїхали через воєнні дії. Неодноразово ОСОБА_8 приїжджав до м. Слов`янська по особовим справам, про кримінальне провадження ніхто не казав. Про те, що ОСОБА_6 був поранений їй стало відомо тільки при затриманні ОСОБА_8 .

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , які були очевидцями та безпосередніми учасниками конфлікту, суд зауважує, що їх свідчення різняться в частині підстав виникнення конфлікту та його обставин, проте, дані обставини стороною обвинувачення ОСОБА_8 не інкримінуються, а тому, виходячи з вимог КПК України, не підлягають встановленню під час розгляду даного кримінального провадження.

Разом з тим, показаннями свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_18 та потерпілого ОСОБА_14 підтверджується факт здійснення пострілу обвинуваченим у ногу потерпілого.

Показання свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_17 суд визнає не належними доказами, оскільки останні не були очевидцями даного кримінального правопорушення, їх показання не підтверджують жодну обставину, яка підлягає встановленню у рамках цього кримінального провадження.

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується:

* Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.05.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_6 просив вжити заходи до ОСОБА_29 , який 25.05.2014 року приблизно о 15 год. 30 хв. спричинив йому вогнепальне поранення;

* Протоколом огляду від 25.05.2014 року, відповідно до якого оглянуті чоловічі шорти, які знаходяться у приміщенні ЦЛ ім. Леніна у м. Слов`янську, добровільно надані ОСОБА_6 . На лівій та правій штанині у нижній частині задньої сторони наявні пошкодження у вигляді розриву тканини овальної форми розміром от 4 до 7 мм. Крім того, дана частина шортів пропитана речовиною темно красного кольору;

* Протоколом огляду місця події від 02.09.2014 року, відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості, що розташована на третій алеї біля будинку АДРЕСА_5 . З правої сторони розташований двоповерховий будинок АДРЕСА_3 , територія якого огороджена парканом зеленого кольору. На відстані приблизно 3 метра від металевої калитки, яка веде до двору домоволодіння АДРЕСА_5 на ґрунтовій доріжці з правої сторони калитки виявлено та вилучено порожній патрон;

* Висновком експерта № 510 від 12.11.2014 року, відповідно до якого виявлене у ОСОБА_30 вогнепальне поранення правої голені з переламом зовнішнього виростка великогомілкової кістки, що ускладнилась посттравматичною невропатією правого малогомілкового і великогомілкового нервів з млявим порізом правої ноги, утворилися від пробивної дії травмуючого знаряду, випущеного з вогнепальної зброї, можливо в указаний строк та відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я; вогнепальні наскрізні поранення правої і лівої гомілок, утворилися від пробивної дії травмуючого знаряду, випущеного з вогнепальної зброї, можливо в указаний термін та відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, що вимагає для свого загоєння термін понад 6-ти, але не більше 21-го дня.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого цілком доведена, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Частиною 2 статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд виходить з того, що статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченими, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно ст. 66 КК України є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, вчинення кримінального порушення особою похилого віку.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання характеризується позитивно, скарг на нього з боку сусідів не надходило.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд приймає до уваги наявність вищенаведених пом`якшуючих обставин, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в скоєному щиро розкаявся, враховує позицію потерпілого, який не наполягав на призначенні судом суворого покарання та доходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на рівні мінімальної межі санкції інкрімінуємої йому статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Однак, суд вважає, що в даному конкретному випадку виправлення обвинуваченого можливо без реального відбуття покарання та вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від покарання з випробуванням.

Даний висновок суду повністю узгоджується з висновком органу пробації, викладеному. у досудовій доповіді відносно обвинуваченого.

В кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди. Даний цивільний позов обґрунтований тим, що починаючи з 25 травня 2014 року він відчуває фізичний біль та страждання від спричинених тілесних ушкоджень. Він відчуває душевні страждання, бо до вчинення злочину він був здоровим чоловіком, а в результаті протиправних дій обвинуваченого став інвалідом. Розмір моральної шкоди потерпілий оцінює у 250000,00 грн., матеріальної у 50000,00 грн.

Просить стягнути вказану суму з обвинуваченого.

Вирішуючи питання про задоволення даного цивільного позову, суд виходить з наступного.

Частиною першою ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні з достовірністю, що обвинувачений своїми протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середньої тяжкості, проте потерпілим не надано жодного доказу на підтвердження факту матеріальних затрат, пов`язаних із вчиненням відносно нього кримінального правопорушення, (зокрема, витрат на лікування у медичному закладі), тощо. У зв`язку з наведеним суд доходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 3 своєї Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши в рішенні відповідні мотиви. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

Оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_14 , умисно спричинивши йому тілесні ушкодження середньої тяжкості, суд вважає, що дійсно вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення потягло за собою сильні переживання та страждання потерпілого.

Відповідно до положень частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на положення частини 5 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проаналізувавши обставини справи, з`ясувавши характер та глибину пов`язаних з цим моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу її життя та необхідність докладання для організації додаткових зусиль, та, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню та встановлює суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 70000,00 гривень /сімдесят тисяч гривень/.

Речовими доказами визнано бриджі, які знаходяться в експертному пакеті № 0748910, передані до камери зберігання речових доказів відповідно до квитанції № 13.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_8 винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 70000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп.

Речовий доказам бриджі, які знаходяться в експертному пакеті № 0748910, передані до камери зберігання речових доказів відповідно до квитанції № 13 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 176 КПК України не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ Донецького апеляційного суду через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1