Справа № 395/927/20
Провадження № 1-кп/395/14/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомиргороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 28.03.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, працюючого машиністом насосних установок гірничого виробництва ТОВ ВКФ «Велта», неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 28.03.2020 року приблизно о 19 год. 46 хв. порушуючи вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно-справним автомобілем ВАЗ 211010, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , та здійснював рух по вул. Соборності в м. Новомиргород Кіровоградської області в напрямку до автомобільної дороги М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка.
Рухаючись в зазначеному напрямку, водій ОСОБА_4 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України (Дії або бездіяльність учасників
дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д)не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.
Під час подальшого руху, здійснюючи рух у темну пору доби у межах населеного пункту, ОСОБА_4 не вибрав безпечної швидкості руху, без нагальної на те потреби, не пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на зустрічну смугу руху, де не вибрав безпечного інтервалу при зустрічному роз`їзді із транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п. 1.2, 10.1, 13.1 та 13.3 ПДР України (В Україні установлено право сторонній рух транспортних засобів; Перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; Під час вибору в установлених мелісах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати та безпечного інтервалу; Під час зустрічного розїзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху), внаслідок чого допустив зіткнення із вищевказаним автомобілем під керуванням ОСОБА_7 .
Вищевикладені невідповідні дії водія ОСОБА_4 вимогам п.п. 1.2, 1.5, 2.3 (б) і (д), 10.1, 12.1, 13.1 та 13.3 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася.
Тобто, порушення вищезазначених вимог ПДР України водієм
ОСОБА_4 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із
дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої водій автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 95 від 06.07.2020 року отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми: внутрішньочерепна травма в формі струсу головного мозку, садно носа; травма шийного відділу хребта - внутрішньо суглобові осколкові переломи нижнього суглобового відростка 6-го шийного хребця, верхнього та нижнього суглобових відростків 7-го шийного хребця справа з переходом на дугу, бокову масу 7-го шийного хребця з розповсюдженням лінії перелому на отвір хребетної артерії, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, визнав повністю, проте не погодився з розміром цивільного позову, при цьому пояснивши, що 28.03.2020 року у вечірній час перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ 211010, реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснював рух по вул. Соборності в м. Новомиргород Кіровоградської області в напрямку виїзду з м.Новомиргорода. Рухаючись в зазначеному напрямку, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF», внаслідок чого автомобілі зазнали механічні пошкодження.
Крім повного визнання своєї вини, вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, повністю доведена сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні, узгоджених між собою доказів:

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.03.2020 року, згідно якого ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

-висновком судово-товарознавчої експертизи № 1545/20-27 від 25.05.2020 р., згідно якого підтверджується вартість завданих внаслідок ДТП збитків;

-копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0927622 на ім`я ОСОБА_4 .

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена повністю і його діям органами досудового розслідування дана правильна юридична кваліфікація, зокрема дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, так як він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Поряд із зазначеним необхідно зауважити, що алкогольне сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_4 , тобто порушення ним вимог п.2.9 (а) ПДР України, не знаходиться в причинному зв`язку з фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася, отже не є ознакою злочину, яка впливає на його кваліфікацію, а є обставиною, яка обтяжує його покарання у відповідності до ст.67 КК України. З урахуванням наведеного, суд виключає алкогольне сп`яніння ОСОБА_4 з юридичної кваліфікації його дій.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий; вчинив злочин невеликої тяжкості, який за формою вини є необережним, проте від нього особа отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження; працює машиністом насосних станцій; позитивно характеризується за місцем проживання та роботи; неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого збитку; обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно досудової доповіді Новомиргородського районного сектору філії Державна установа «Центр пробації» в Кіровоградській області від 01.02.2021 року виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи особу обвинуваченого, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, думку потерпілого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим обвинуваченому достатньо та необхідно призначити покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на мінімальний строк.

По даному кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_7 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», згідно якого, з урахуванням змін, ОСОБА_7 просив суд: стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь матеріальну шкоду заподіяну майну (автомобілю) в розмірі 98 000 грн. 00 коп. та шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого в розмірі 10068 грн. 74 коп., а всього стягнути 108068 грн. 74 коп.; стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь майнову шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 218 716 грн. 22 коп., моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 200000 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. Під час судового розгляду справи потерпілий та його представник підтримали позов повністю.

Цивільний відповідач ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" у судове засідання свого представника не направили, проте подали суду відзив на позовну заяву в якому вказали, що позовні вимоги не визнають та вважають їх такими, що не підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства, оскільки ст.128 ч.1 КПК України не передбачає підстав для пред`явлення цивільного позову до особи, яка несе не за законом, а за договором, цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, отже пред`явлення цивільного позову до страховика у кримінальному провадженні є неможливим, передчасним, а тому просили залишити позовну заяву без розгляду. Крім того, зазначили, що обов`язок ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" з відшкодування шкоди особам, які мають право на отримання страхового відшкодування, обумовлюється не законом, а зобов`язанням, що виникло за відповідним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних.
Під час судового засідання обвинуваченим ОСОБА_4 було частково відшкодовано шкоду потерпілому в розмірі 28 000 гривень. ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав позов частково, зокрема в частині стягнення моральної шкоди визнав позов в розмірі 20000 грн., а в частині матеріальної шкоди визнав позов повністю.

Суд вважає за необхідне, задовольнити позов цивільного позивача (потерпілого) частково.

У відповідності до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що неправомірними діями застрахованого ОСОБА_4 спричинена матеріальна шкода майну та здоров`ю потерпілого ОСОБА_7 , яка пов`язана з витратами на лікування та ремонт транспортного засобу «VOLKSWAGEN GOLF», та підтверджується письмовими доказами (висновками, консультативним висновком, фіскальними чеками, епікризами, відповідними обстеженнями). На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов потерпілого ОСОБА_7 у частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю та стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», на його користь матеріальну шкоду заподіяну майну (автомобілю) в розмірі 98 000 грн. 00 коп. та шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого в розмірі 10068 грн.74 коп., а всього стягнути 108068 грн. 74 коп.

Крім того, вирішуючи питання з приводу вказаних позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що у відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 спричинена матеріальна шкода майну потерпілого ОСОБА_7 , яка пов`язана з витратами на ремонт транспортного засобу, та підтверджується письмовими доказами. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов потерпілого ОСОБА_7 у частині стягнення майнової шкоди завданої злочином задовольнити частково, оскільки ОСОБА_4 відшкодував потерпілому 28000 грн., та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 190 716 грн. 22 коп. (різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням).

Що стосується стягнення моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_7 , то суд керується вказаними вище положеннями ст.1167 ЦК України.

Судом встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого потерпілому спричинена моральна шкода, яка виразилася в тому, що вона зазнав психоемоційні страждання та безпорадність, вимушений адаптуватися до нових, дискомфортних умов існування та життєдіяльності, змінювати плани на своє майбутнє та вживати заходи для подальшої реабілітації від отриманих травм.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 60 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого на його користь судових витрат в розмірі 15000 грн., витрачені ним на професійну правничу допомогу, суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно ст.120 ч.2 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач.
Що стосується доводів ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про необхідність залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_7 , то суд зазначає наступне.
Відповідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року справа №755/18006/15-ц у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Викладене свідчить про необґрунтованість доводів ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» викладених у відзиві про те, що пред`явлення цивільного позову до страховика у кримінальному провадженні є неможливим.
Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19.06.2019 року (справа № 465/4621/16-к, провадження № 13-24 кс19), для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до цього страхового бюро із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим.
Порядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.
Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.
Викладене свідчить про необґрунтованість доводів ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про те, що звернення до суду з позовом до визнання ОСОБА_4 винним є передчасним.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду заподіяну майну (автомобілю) в розмірі 98 000 грн. 00 коп. та шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого в розмірі 10068 грн.74 коп., а всього стягнути 108068 грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду заподіяну майну в розмірі 190 716 грн. 22 коп. та моральну шкоду в розмірі 60000 грн., а всього стягнути 250 716 грн. 22 коп.

Речові докази, після набрання вироком законної сили:

компакт-диск з відеозаписом - зберігати при матеріалах справи;

автомобіль марки ВАЗ-211010, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні в обвинуваченого ОСОБА_4 залишити останньому, як йому належний;

автомобіль марки VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_7 залишити останньому, як йому належний;

частини автомобіля (передня частина вітрового крила, передня ліва частина накладки на двері, динамік сигналізації підкапотового відсіку до автомобіля ВАЗ-211010), частину відображення фари, частину кріплення акумуляторної батареї, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Новомиргородського ВП передати обвинуваченому ОСОБА_4 як йому належні.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, в розмірі 11867 (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 09 копійок на користь держави.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя

Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_9 ОРЕНДОВСЬКИЙ