Справа № 405/2343/21
1-кп/405/95/21
УХВАЛА

16 липня 2021 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді Лук`янової О.В.

за участю:

секретаря Єсько Т.О.

прокурора Конюх А.М.

захисника обвинуваченого адвоката Браверман В.О.

обвинуваченого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у кримінальному провадженні № 0005623 у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України, у відношенні якого під час досудового розслідування обрано запобіжний захід тримання під вартою,

встановив:

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання щодо продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу. Так, ОСОБА_1 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, не працює та постійного джерела доходу не має, тривалий час знаходився у державному розшуку, раніше судимий за тяжкі злочини, наразі триває судовий розгляд у іншому кримінальному провадженні за обвинуваченням у скоєнні тотожного злочину, а отже, не маючи протягом тривалого часу законного джерела отримання доходу, займається злочинною діяльністю з метою власного збагачення та маючи можливість вільного пересування і контактів, спроможний незаконно впливати на учасників та прямо чи опосередковано перешкоджати кримінальному провадженню. Тому, на думку прокурора, існують ризики: переховування від суду, впливу на потерпілого і свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого адвокат Браверман В.О. заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вказавши на достатність застосування у відношенні його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Вказав, що всі докази у справі зібрані, допитані всі свідки, потерпілий, ОСОБА_1 має місце постійного проживання разом зі своїми батьками, добровільно видав викрадений телефон, завдані потерпілому збитки відшкодував та потерпілий не наполягає на триманні обвинуваченого під вартою. Наразі в Ленінському районному суді м. Кіровограда триває судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинувченням ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України, в межах якого останньому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який згодом було змінено судом, та ОСОБА_1 без будь-яких запобіжних заходів з 13.06.2018 року не уникнув участі у жодному судовому засіданні та будь-яким чином не впливав на потерпілу і свідків. Окрім того, просив врахувати стан здоров`я його підзахисного, який не отримує належної медичної допомоги в умовах слідчого ізолятору.

Обвинувачений ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України).

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_1 , маючому не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, інкриміновано скоєння кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено категорії тяжких злочинів.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04.03.2021 року у відношенні ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 квітня 2021 року, який ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06.04.2021 залишено без змін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.05.2021 року дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_1 продовжено до 25.07.2021 року.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження дії у відношенні ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього судом не встановлено.

Суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 , який раніше був засуджений та обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину проти власності, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, та беручи до уваги відсутність в останнього законних джерел для існування, може ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), а також враховуючи наявність непогашеної і не знятої у встановленому законом порядку судимості за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, та наявність іншого кримінального провадження за інкримінованим обвинуваченому аналогічним кримінальним правопорушенням, судовий розгляд по якому на теперішній час ще триває, що вказує на його схильність до вчинення злочинів, може вчинити інше кримінальне правопорушення (ризик вчинення іншого кримінального правопорушення). За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи захисника обвинуваченого щодо стану здоров`я останнього та неможливості надання йому в умовах слідчого ізолятору належної медичної допомоги, суд виходить з того, що стан здоров`я обвинуваченого хоча і є обставиною, яка враховується при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, однак сам по собі не може свідчити про недоцільність тримання обвинуваченого під вартою.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може мати місце лише в зв`язку з погіршенням стану здоров`я заінтересованої особи, проте таке порушення може бути в зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги (рішення «Мельник проти України»). Хоча статтю 3 Конвенції неможна тлумачити так, ніби вона покладає загальний обов`язок звільнити затриманого за станом здоров`я, вона все ж зобов`язує державу захищати фізичну цілісність осіб, позбавлених свободи, зокрема, надаючи їм необхідну медичну допомогу (рішення «Рівьєр проти Франції»).

При цьому, право осіб, які перебувають під вартою, на надання їм медичної допомоги, гарантовано чинним законодавством України та відповідно до положень ст.ст. 11, 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення», обов`язок забезпечити особам, взятим під варту, медичне обслуговування, покладається на адміністрацію місць попереднього ув`язнення, а порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавством чітко визначений порядок надання медичної допомоги особам, узятим під варту (в тому числі особам, стосовно яких не ухвалено вирок суду) і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво СІЗО.

Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Доводи сторони захисту на користь обвинуваченого у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків. Тобто в даному випадку наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

При цьому, відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає не можливим визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 197, 331, 369 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_1 задовольнити.

Дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто з 16 липня 2021 року по 13 вересня 2021 року включно.

Строк дії ухвали визначити по 13 вересня 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Олена Вікторівна Лук`янова