КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3924/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
07 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року, -
представника власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
1. 46 (сорок шість) пластикових ємкостей з 44 (сорока чотирма) риболовецькими сітками та 2 (двома) раколовками.
2. 1 (один) поліетиленовий мішок з 2 (двома) раколовками;
3. 1 (одна) металева ємність з 1 риболовецькою сіткою;
4. 12 (дванадцять) риболовецьких сіток типу ятір;
5. Двигун Yamaha без ідентифікаційних знаків на корпусі, однак з наявними подряпинами на корпусі;
6. Моторний човен з бортовим номером КИВ 0416-К з приєднаним двигуном Yamaha з маркуванням Yamaha 40XW 66TK S НОМЕР_1 , який знаходиться на причепі без номерів (човен та двигун накриті тентом та опечатані);
7. 77 жетонів Держрибагентства;
8. Тримачі для сім-карт з номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ;
9. Блокнот чорного кольору з написом «NoteBook» з чорновими записами щодо риби;
10. Військовий квиток ОСОБА_3 .
11. Копія заяви ОСОБА_3 від 28.10.2020,
12. Копія рішення Страхоліської сільської ради №VII-37-435 від 13.11.2020;
13. Додаток до журналу обліку вилучених біоресурсів № 2 від 18.10.2019;
14. Журнал обліку прийнятих водних біоресурсів №1;
15. Журнал обліку вилучених водних біоресурсів №2;
16. договір оренди земельної ділянки від 01.06.2019;
17. аркуш А4 з чорновими записами щодо риби;
18. квитанції обліку добутих (виловлених) водних ресурсів для промислових цілей № 171 від 30.03.2021 та № 172 від 31.03.2021;
19. Заява про встановлення частки добування (впливу) водних біоресурсів для промислових цілей;
20. Повідомлення про встановлення частки добування (впливу) водних біоресурсів №13К-29 від 26.02.2021;
21. Лист № 1-6-17/1712-21 від 29.03.2021,
22. Дозвіл № 19 на спеціальне використання водних біоресурсів;
23. Судновий квиток на катер УФА №95-50
24. Циліндричний пристрій з візуальними ознаками, ідентичними до пускового пристрою реактивної протитанкової гранати РПГ-26 з маркуванням «РПГ-26И 254-51-91 ИНЕРТ.7/1ТР ВА 9-91-К, 032773».
Згідно ухвали місцевого суду, прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню. Враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.
При цьому слідчий суддя врахував й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити частково у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна від 07.06.2021, в частині накладення арешту на:
1. 46 (сорок шість) пластикових ємкостей з 44 (сорока чотирма) риболовецькими сітками та 2 (двома) раколовками.
2. 1 (один) поліетиленовий мішок з 2 (двома) раколовками;
3. 1 (одна) металева ємність з 1 риболовецькою сіткою;
4. 12 (дванадцять) риболовецьких сіток типу ятір;
5. Двигун Yamaha без ідентифікаційних знаків на корпусі, однак з наявними подряпинами на корпусі;
6. Моторний човен з бортовим номером КИВ 0416-К з приєднаним двигуном Yamaha з маркуванням Yamaha 40XW 66TK S НОМЕР_1 , який знаходиться на причепі без номерів (човен та двигун накриті тентом та опечатані);
7. 77 жетонів Держрибагентства;
8. Тримачі для сім-карт з номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ;
9. Блокнот чорного кольору з написом «NoteBook» з чорновими записами щодо риби;
10. Військовий квиток ОСОБА_3 .
11. Копія заяви ОСОБА_3 від 28.10.2020,
12. Копія рішення Страхоліської сільської ради №VII-37-435 від 13.11.2020;
13. Додаток до журналу обліку вилучених біоресурсів № 2 від 18.10.2019;
14. Журнал обліку прийнятих водних біоресурсів №1;
15. Журнал обліку вилучених водних біоресурсів №2;
16. договір оренди земельної ділянки від 01.06.2019;
17. аркуш А4 з чорновими записами щодо риби;
18. квитанції обліку добутих (виловлених) водних ресурсів для промислових цілей № 171 від 30.03.2021 та № 172 від 31.03.2021;
19. Заява про встановлення частки добування (впливу) водних біоресурсів для промислових цілей;
20. Повідомлення про встановлення частки добування (впливу) водних біоресурсів №13К-29 від 26.02.2021;
21. Лист № 1-6-17/1712-21 від 29.03.2021,
22. Дозвіл № 19 на спеціальне використання водних біоресурсів;
23. Судновий квиток на катер УФА №95-50
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, висновки слідчого судді викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи.
Апелянт стверджує, що зі слів ОСОБА_3 , останньому не належить циліндричний пристрій з візуальними ознаками, ідентичними до пускового пристрою реактивної протитанкової гранати РПГ-26 з маркуванням «РПГ-26И 254-51-91 ИНЕРТ.7/1ТР ВА 9-91-К, 032773».Про даний предмет ОСОБА_3 дізнався тільки коли працівники правоохоронного органу надали його на огляд та до обшуку про нього не було нічого відомо. Більш того ОСОБА_3 стверджує, що вищевказаного предмета не могло взагалі бути на місці проведення обшуку, а його віднайдення вважає фабрикацією кримінального правопорушення.
Також апелянт зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме, що протокол НСРД від 29.04.2021 яким прокурор обґрунтовує свою позицію міг бути отриманий з порушенням кримінального процесуального закону, а саме положень п. 1 ч. 2 ст. 87, ст. 246 КПК України, адже в матеріалах клопотання відсутня ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення негласної слідчої дії у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж. А відтак неможливо встановити правомірність проведення вказаної негласної слідчої дії.
Судом не надано оцінки тому, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна з порушенням процесуального строку визначеного КПК України.
Слідчим суддею при розгляді клопотання про арешт майна залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких мало істотне порушення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, а саме, кому саме належать вилучене під час обшуку майно; яким чином дане майно може містити на собі відомості не законної діяльності; підтвердження позиції прокурора, що вилучене під час обшуку майно використовувалось під час вчинення злочину.
Крім того апелянт зазначає, що в судовому засіданні прокурором
жодним чином не доведено, що більша частина вилученого майна підпадає під
диспозицію ст. 98 КПК України. Прокурором не доведено фактичними
обставинами, що вилучене майно набуте кримінально протиправним шляхом або
отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Не доведено мету арешту майна, оскільки відповідно до наданих матеріалів справи не зрозуміло яким чином арештоване майно зможе допомогти встановити обставини скоєння кримінального правопорушення.
Апелянт звертає увагу на те, що застосування даного заходу забезпечення
кримінального провадження є явно не співмірним з обмеженням права ОСОБА_3 на користування та розпорядження майном, негативно впливаючи на майновий стан останнього.
Так, ОСОБА_3 здійснює свою діяльність з вилову водних біоресурсів
офіційно, маючи при цьому всі дозвільні документи. В свою чергу частина майна на яке накладено арешт є знаряддям здійснення своєї законної діяльності, а позбавлення права на користування ним може призвести до позбавлення ОСОБА_3 джерела доходу а в майбутньому і засобів до існування.
У судове засідання прокурор не з`явився, про день та час розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлений.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , який не заперечував проти апеляційного розгляду у відсутності прокурора, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
До слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області надійшли матеріали із сектору захисту інтересів суспільства і держави ГУНП в Київській області, про те, що службові особи організували незаконне заняття рибним промислом, яке стало можливим в наслідок системних зловживань в сфері рибного господарства України колишніми та діючими службовцями Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києва та Київської області.
За вказаним фактом 24.12.2020 СУ ГУНП в Київській області у відповідності до вимог ст. 214 КПК України розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст. 364 КК України.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 , пояснив, що протягом останніх трьох років їздить на риболовлю до Іванківського району Київської області де познайомився з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В ході спілкування з останніми, дані громадяни розповіли, що разом з іншими особами займаються незаконним виловом риби та оптовим продажем продукції. Також повідомили, що незаконним виловом риби займаються за сприянням керівництва Державного агентства рибного господарства у Київській області яким сплачують частину грошових коштів отриманих шляхом продажу незаконно здобутих водних біоресурсів.
В ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій в порядку КПК України, встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_3 , який бере участь в незаконному вилову водних біоресурсів та їх реалізацією.
Відтак, з метою встановлення всіх осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, або яким відомі обставини, які відносяться до розслідуваного провадження, всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, обставин та умов, що сприяли його вчиненню, в рамках досудового розслідування на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року слідчим СУ ГУНП в Київській області 03.06.2021 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: 46 (сорок шість) пластикових ємкостей з 44 (сорока чотирма) риболовецькими сітками та 2 (двома) раколовками; 1 (один) поліетиленовий мішок з 2 (двома) раколовками; 1 (одна) металева ємність з 1 риболовецькою сіткою; 12 (дванадцять) риболовецьких сіток типу ятір; двигун Yamaha без ідентифікаційних знаків на корпусі, однак з наявними подряпинами на корпусі; моторний човен з бортовим номером КИВ 0416-К з приєднаним двигуном Yamaha з маркуванням Yamaha 40XW 66TK S НОМЕР_1 , який знаходиться на причепі без номерів (човен та двигун накриті тентом та опечатані); 77 жетонів Держрибагентства; тримачі для сім-карт з номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ; Блокнот чорного кольору з написом «NoteBook» з чорновими записами щодо риби; військовий квиток ОСОБА_3 . Копія заяви ОСОБА_3 від 28.102020, копія рішення Страхоліської сільської ради №VII-37-435 від 13.11.2020; додаток до журналу обліку вилучених біоресурсів № 2 від 18.10.2019; журнал обліку прийнятих водних біоресурсів №1; журнал обліку вилучених водних біоресурсів №2; договір оренди земельної ділянки від 01.06.2019; аркуш А4 з чорновими записами щодо риби; квитанції обліку добутих (виловлених) водних ресурсів для промислових цілей № 171 від 30.03.2021 та № 172 від 31.03.2021; заява про встановлення частки добування (впливу) водних біоресурсів для промислових цілей; повідомлення про встановлення частки добування (впливу) водних біоресурсів №13К-29 від 26.02.2021; лист № 1-6-17/1712-21 від 29.03.2021; дозвіл № 19 на спеціальне використання водних біоресурсів; судновий квиток на катер УФА №95-50; циліндричний пристрій з візуальними ознаками, ідентичними до пускового пристрою реактивної протитанкової гранати РПГ-26 з маркуванням «РПГ-26И 254-51-91 ИНЕРТ.7/1ТР ВА 9-91-К, 032773».
Відповідно до постанови слідчого від 03.06.2021 року вказані речі визнано речовими доказом у даному кримінальному провадженні.
Дане клопотання направлено прокурором на адресу Святошинського районного суду м. Києва за допомогою засобів поштового зв`язку 04.06.2021 року (а.с.181).
На обґрунтування вимог клопотання прокурор послався на те, що вилучені документи та речі безпосередньо мають значення для досудового слідства та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження мають суттєве значення для досудового розслідуваннята просив накласти арешт на вказане майно з метою збереження речових доказів.
08.06.2021 р. ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва дане клопотання прокурора було задоволено.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, вислухані пояснення прокурора та представників власника майна, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно може бути відчужене, арешт на нього слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Також не знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги в частині, того, що судом не надано оцінки тому, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна з порушенням процесуального строку визначеного КПК України, як вбачається з матеріалів клопотання прокурор звернувся до слідчого судді з дотриманням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки клопотання про арешт майна подано за допомогою засобів поштового зв`язку 04.06.2021 року (а.с.181), а обшук проведено 03.06.2021 року.
Посилання апелянта на те, що слів ОСОБА_3 , останньому не належить циліндричний пристрій з візуальними ознаками, ідентичними до пускового пристрою реактивної протитанкової гранати РПГ-26 з маркуванням «РПГ-26И 254-51-91 ИНЕРТ.7/1ТР ВА 9-91-К, 032773», мають бути перевірені під час досудового розслідування органом досудового розслідування.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4