У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003320.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
треті особи, щодо майна яких вирішується
питання про арешт ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представник третіх особи, щодо майна яких вирішується
питання про арешт ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено, накладено арешт на майно, тимчасово вилучене, під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме 2 ноутбука марки «Asus» та «Dell», 3 банківські картки, блокнот з чорновими записами, веб-камеру та мобільний телефон марки «Apple».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та повернути майно.

В апеляційній скарзі третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Apple» та ноутбук марки «Asus» із зобов`язанням повернути це майно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що її донька ОСОБА_5 втратила телефон марки «Apple», у зв`язку з чим, вона, надала останній у тимчасове користування свій, крім цього, вона надала доньці і ноутбук марки «Asus».
Вважає, що слідчим не доведено обставин, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, а слідчим суддею, при вирішення питання про арешт майна, не враховано вимог, передбачених ч. 2 ст. 173 КПК України. Крім того, слідчий, з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, звернувся до суду з пропуском строку, передбаченого ч. 5 ст. 170 КПК України.

ОСОБА_5 вважає, що слідчий суддя дійшов помилкових висновків про необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки слідчим не доведено обставин, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, а слідчим суддею не враховано вимог, передбачених ч. 2 ст. 173 КПК України. Відсутні докази на підтвердження того, що арештоване майно відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні. Крім того, слідчий, з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, звернувся до суду з пропуском строку, передбаченому ч. 5 ст. 171 КПК України.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003320, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 301, ч. ч. 2, 3 ст. 303 КК України, встановлено, що ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 , переслідуючи мету особистої наживи та незаконного збагачення, організували зайняття та забезпечення надання платних сексуальних послуг (сутенерство) відвідувачам банних комплексів «Пальмира» та «С легким паром». До вказаної незаконної діяльності були залучені також адміністратори вказаних банних комплексів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Крім того, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 незаконно збагачувались за рахунок виготовлення та збуту відеопродукції, зображень порнографічного характеру та вчинення розпусних дій у мережі Інтернет, до якої були залучені вебмоделі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . З цією метою орендовані та облаштовані відповідним обладнанням офісні приміщення за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .
29.04.2021 р. слідчим, на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва, проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено речі, які мають значення для кримінального провадження, а саме 2 ноутбука марки «Asus» та «Dell», 3 банківські картки, блокнот з чорновими записами та веб-камеру. Після обшуку ОСОБА_5 добровільно видала мобільний телефон марки «Apple».
07.05.2021 р. ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва на зазначене майно накладено арешт.
Слідчий суддя врахувавши, що виявлені та вилучені в ході обшуку речі, можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, у ході досудового розслідування є необхідність дослідження даного майна, з метою збереження речових доказів дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх представника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала слідчим суддею постановлена 07.05.2021 р. без участі третіх осіб, щодо майна яких вирішувалось питання про арешт, і матеріали судового провадження не містять даних на підтвердження отримання третіми особами копії ухвали слідчого судді. При цьому, як стверджують апелянти, копію прийнятого рішення вони отримали 20.05.2021 р., а апеляційні скарги подані ними безпосередньо до апеляційного суду 21.05.2021 р.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що у даному випадку строк на апеляційне оскарження апелянтами не пропущений.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до ЄРДР 04.12.2020 р. за № 0003320 внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 301, ч. ч. 2, 3 ст. 303 КК України, за фактом того, що ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_10 , організували зайняття та забезпечення надання платних сексуальних послуг (сутенерство) відвідувачам банних комплексів «Пальмира» та «С легким паром», до чого залучили адміністраторів вказаних банних комплексів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Крім того, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 незаконно виготовляли та збували відеопродукцію, зображень порнографічного характеру та вчиняли розпусні дії у мережі Інтернет, до чого були залучені вебмоделі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .
Згідно встановлених досудовим розслідуванням обставин, місцями вчинення кримінальних правопорушень є фінські сауни « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_4 , «С легким паром», за адресою м. Миколаїв, пр. Миру, 68-А, а також офісні приміщення за адресами АДРЕСА_5 , офіс № 401 та АДРЕСА_3 .
Разом з тим, з метою отримання інформації про вчинення кримінальних правопорушень, досудовим розслідуванням отримано дозвіл та проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , де нібито проживає ОСОБА_5 , хоча згідно матеріалів клопотання остання зареєстрована в АДРЕСА_6 , а мешкає за адресою АДРЕСА_7 . Будь-яких обґрунтованих підстав, для проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 клопотання слідчого не містить.
Крім того, станом на день звернення слідчого до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, підозру у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 не повідомлено.

Отже, клопотання слідчого не містить даних, про те, що виявлене та вилучене майно у виді комп`ютерної техніки, телефону, банківських карток та блокноту з чорновими записами має відношення до встановлених досудовим розслідуванням обставин кримінальних правопорушень, а саме до того, що за допомогою вказаної техніки ймовірно здійснювалось незаконне виготовлення, збут відеопродукції порнографічного характеру та вчинялись розпусні дії, а на відповідні банківські картки перераховуватись грошові кошти одержані від незаконної діяльності.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що доводи апелянтів про відсутність достатніх доказів на підтвердження, того, що майно, на яке накладений арешт має відношення до кримінальних правопорушень, які розслідуються в даному кримінальному провадженні є обґрунтованими.

Крім цього, станом на день розгляду клопотання слідчого, ані слідчому судді, ані апеляційному суду не надано доказів на підтвердження того, що виявлене та вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, за наведених обставин та порушень вимог кримінального процесуального закону, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно вилучене в ході обшуку кв. АДРЕСА_8 , слід відмовити, а відтак подані апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003320, скасувати.
Ухвалити нову ухвалу. У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_23 про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003320 відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3