Березівський районний суд Одеської області
19.08.2021
Справа № 494/1305/20
Провадження № 1-кп/494/129/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.08.2021 року Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Березівці, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 від 23.11.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Арциз, Одеської області, громадянки України, працюючої вахтером гуртожитку Одеського національного медичного університету, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2020 року приблизно о 17 год. 30 хв. знаходячись по АДРЕСА_2 , в ході скарки, на грунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 діючи умисно, протиправно з метою спричинення тілесних ушкоджень, завдала два удари кулаком правої руки в праву область обличчя ОСОБА_4 чим спричинила останній легкі тілесні ушкодження у вигляді одного синця обличчя та субкон`юктивального крововиливу в праве око, тобто, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не визнала, зазначила, що була на роботі, коли ОСОБА_4 зателефонувала їй і сказала забрати свої речі. ОСОБА_5 сказала, що хворіє на короновірс і навіть не ходить на роботу. Тоді ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 винесли її речі, а саме: диван, стінку, два телевізори на вулицю з квартири, яку ОСОБА_4 купила у неї. В продовження зазначає, що подія мала місце під вечір, точної дати не пам`ятає, вона взяла машину та двох синів, щоб забрати свої речі. Коли сини грузили речі, то вийшла ОСОБА_4 , підбігла до неї і почала питати: де гроші, на, що ОСОБА_5 дала їй дулю, зазначила, що жодним чином не била ОСОБА_4 .
Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 7 Кримінального процесуального кодексу України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом, повага до людської гідності.
Вирок суду як найважливіший акт правосуддя покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу VIII Конституції України.
Відповідно до норм статті 56 КПК України - потерпілий є одним з основних учасників кримінального провадження, від процесуальної активності якого залежить з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення; пояснення потерпілого можуть бути складовою та різновидом доказів, а також використовуватись при здійсненні інших процесуальних прав, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді для обґрунтування позиції чи думки з питань, які виникають у провадженні.
Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила, що вона товаришувала разом з ОСОБА_5 протягом тривалого періоду, остання вмовила у неї купити квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Коли вона викупила квартиру, вона зателефонувала ОСОБА_5 , щоб остання забрала свої речі. 22.11.2020 року ОСОБА_5 зателефонувала ОСОБА_6 , щоб вона приїхала забрати речі. ОСОБА_6 сказав, так як квартира належить ОСОБА_4 , то вона повинна бути присутня при вивезені ОСОБА_5 речей з квартири. Вона погодилась та пішла, та коли прийшла, ОСОБА_5 почала кричати чого ОСОБА_4 прийшла і зазначала, що остання хвора. ОСОБА_5 22.11.2020 р. приїхала в п`ятий раз. На той час в квартирі, яка належить ОСОБА_4 , були діти її квартирантів, їх батьки поїхали до магазину за продуктами. Речі ОСОБА_5 були під навісом у подвір`ї (стінка і диван), все інше вона вивезла за 4 минулі рази. ОСОБА_5 приїхала з двома синами. ОСОБА_6 відчинив калітку, щоб вони могли зайти у двір. ОСОБА_5 у квартиру не заходила, хлопці, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виносили речі з під навісу. Вони грузили речі з двору на мишину. ОСОБА_6 підмітав подвір`я. Потерпіла зазначає, що стояла посеред двору, біля труби. ОСОБА_5 бігала, обзивалась та ображала ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_5 підбігла до дверей, однак не змогла зайти до квартири, так як вона була зачинена. Тоді ОСОБА_5 взяла савок для мусора і сказала, що зараз поб`є вікна, на що їй відповіли, щоб била. Потім ОСОБА_5 кинула савок, побігла в одну сторону, потім в іншу, а потім підбігла до ОСОБА_4 і кулаком правої руки нанесла їй удар під праве око (нижче ока). Потерпіла зазначила, що була місяць як після операції. В подальшому ОСОБА_5 вдруге підбігла і вдарила в теж саме місце. Потерпіла зазначила, що її скрутило, вона не могла нічого сказати та почала плакати. Тоді ОСОБА_5 підбігла до неї ближче і почала викручувати руку. Однак підбіг іі син ОСОБА_9 і сказав: «мамо, що ти робиш» і почав відтягувати від потерпілої. Син ОСОБА_10 , ОСОБА_11 почав погрожувати, що підірве гранатою. В подальшому ОСОБА_4 вийшла на вулиця та сказала ОСОБА_6 викликати поліцію. Вийшли сусіди Дамбовські, які завели її у двір, все інше вона не бачила.
Суд немає підстав не вірити показанням потерпілої ОСОБА_4 , оскільки вони об`єктивно відображають обставини справи, підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом.
Судом не встановлено обставин, за яких потерпіла може оговорювати обвинувачену.
Відповідно до статей 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань та приведеним до присяги, повідомив, що 22 листопада 2020 року йому подзвонила мати ОСОБА_5 та попросила, щоб він допоміг перевезти їй речі з квартири по АДРЕСА_3 . Зазначив, що сварка між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розпочалась, коли вони з братом перевозили речі. Хто був ініціатором конфлікту йому невідомо, він тільки говорив, щоб вони не сварилися. Момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 він не бачив, так як займався вивезенням меблів в декілька разів з інтервалом в півгодини та було вже темно. Після сварки, ОСОБА_12 бачив потерпілу ОСОБА_4 , остання плакала, з яких причин йому невідомо, будь-яких тілесних ушкоджень на потерпілій він не бачив, так як знаходився на відстані 1,5 метри від неї та було вже темно, інших обставин не бачив; на своїх показаннях наполягає.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 ствердив, що разом з матір`ю та братом приїхали забрати речі з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , коли вони почали виносити шафу, прийшов ОСОБА_6 та ОСОБА_4 почався конфлікт, ініціатором якого були обвинувачена та потерпіла. Конфлікт почався через гроші та через те, що мати не змогла потрапити у квартиру. ОСОБА_6 почав лаятися. Бачив як матір показала дулю ОСОБА_4 , в подальшому обидві плакали. Далі поліція забрала матір, а вони з братом сіли в автомобіль і поїхали. ОСОБА_13 також зазначив, що будь-яких тілесних ушкоджень на потерпілій не бачив, очі в ОСОБА_4 були червоні, втомлені після хвороби, інших обставин не бачив, на своїх показаннях наполягає.
Так, даними висновку експерта про проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_4 №114 від 24.11.2020 р. стверджується, що при обстеженні лікарем судово-медичним експертом Березівсько-Миколаївського МВ СМЕ ОСОБА_14 у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді одного синця обличчя та субкон`юнктивального крововиливу у праве око. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупими предметами, якими могли бути кулак, тошо. Враховуючи колір синця, давність його утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 відповідає строку їх утворення в межах 1-2 днів, тобто вони могли утворитися 22.11.2020 року у вечірній час. Даних за власноручне утворення тілесних ушкоджень підекспертною самій собі чи утворення їх в процесі боротьби чи самозахисту при проведенні судово-медичної експертизи не виявлено. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 в момент їх утворення вона перебувала обличчям до травмуючого предмету. Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження відносяться до легких.
Із протоколу слідчого експерименту від 10 грудня 2020 року та долученого відеозапису такого, оглянутого судом в судовому засіданні, вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 погодилась надати покази про події 22.11.2020 року продемонструвала, як саме і при яких обставинах ОСОБА_5 нанесла їй тілесні ушкодження, зокрема: два удари правою рукою в область ока. Потім продемонструвала, де знаходився свідок ОСОБА_6 , а потім вказала, що свідками події були ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .
Із протоколу слідчого експерименту від 10 грудня 2020 року та долученого відеозапису такого, оглянутого судом в судовому засіданні, вбачається, що свідок ОСОБА_6 надав покази стосовно подій, що відбувались 22.11.2020 року. Зокрема пояснив, що приблизно о 18 год. 00 хв. 22.11.2020 року йому зателефонувала ОСОБА_5 , щоб він відчинив калітку, бо вона хотіла забрати речі. Потім свідок продемонстрував, де знаходились речі ОСОБА_5 . В подальшому свідок ОСОБА_6 перерахував осіб, з якими ОСОБА_5 приїхала забирати свої речі, а саме назвав імена її синів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Коли сини ОСОБА_5 почали грузити речі, то прийшла власниця квартири ОСОБА_4 та стала неподалік стіни квартири АДРЕСА_4 . Потім свідок продемонстрував, що він робив, а саме взяв до рук віник та савок та почав замітати листя. ОСОБА_5 ходила по подвір`ї та кричала, щоб їй відчинили квартиру, а її сини грузили меблі. Потім свідок пояснив, що першого удару, який нанесла ОСОБА_5 він не бачив. В подальшому свідок проденстрував, що робила ОСОБА_5 як остання завдала удару в сторону ока ОСОБА_4 . Також свідок зазначив, що не пам`ятає, якою рукою ОСОБА_5 наносила удар ОСОБА_4 . Окрім цього, свідок ОСОБА_6 повідомив, що в момент спричинення тілесних ушкоджень були тільки він, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 .
Прокурор Березівської окружної прокуратури відмовився від свого клопотання в частині безпосереднього допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , так як останній захворів на важку хворобу, яка позбавила останнього можливості пересуватися та явитися до суду для дачі свідчень. Інші учасники кримінального провадження, в силу хвороби свідка ОСОБА_6 не наполягали на допиті останнього, а відтак суд обмежився дослідженням протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 та оглядом відеозапису слідчого експерименту в судовому засіданні.
Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
З врахуванням норм статей 368, 370 КПК України, суд, прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.
Оцінюючи досліджені судом докази, а саме: пояснення потерпілої, висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , протоколи проведення слідчих експериментів з потерпілою та свідком ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що вказані та досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Дані докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінальному проступку доведена та спростовують ствердження обвинуваченої про те, що вона не наносила удари потерпілій, тому суд розцінює таку позицію обвинуваченої як спробу уникнути відповідальності за вчинений нею кримінальний проступок.
Суд не надає віри показанням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки вони не об`єктивно відобразили обставини справи, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом. Свідки, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань та приведені до присяги, в судовому засіданні дали різні покази стосовно обставин хто був ініціатором конфлікту, перебуваючи в момент конфлікту разом з обвинуваченою та потерпілою, свідок ОСОБА_13 не бачив, обставину заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , натомість бачив обставину показу дулі потерпілій, натомість свідок ОСОБА_12 , не бачив ні заподіяння тілесних ушкодження, ні показу дулі обвинуваченою. Окрім цього, свідки, на думку суду, упереджено відносяться до потерпілої ОСОБА_4 , так як обвинувачена ОСОБА_5 являться їх матір`ю. Показання свідків не узгоджуються з показаннями потерпілої та іншими дослідженими доказами. Таким чином показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є синами обвинуваченої, жодної доказової бази не містять, оскільки самі свідки заявили, що не бачили момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , окрім цього, як вже було зазначено, містять суперечності між собою.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 повністю доведена та вірною є кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки вона заподіяла умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до статті 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обтяжуючих покарання обставин суд не встановив. Обставин, які пом`якшують покарання суд також не встановив.
Щодо особи обвинуваченої, то встановлено, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується добре, раніше не судима, на обліку в лікаря психіатра чи нарколога не перебуває.
Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, також мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу.
Витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні немає. Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_17 не обирався.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1