Справа № 136/846/18
провадження №1-кп/136/125/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Липовець кримінальне провадження №0000073, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2018, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, Полтавської обл., жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, неодруженого, працюючого помічником оператора в ТОВ «Барлінек Інвест», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4 ,
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
22.02.2018 ОСОБА_3 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, достовірно знаючи, що особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, являється малолітньою особою, шляхом обіцянки подальшого збагачення, посягаючи на принципи суспільної моральності у сфері морального та інтелектуального розвитку останнього, умисно схилив малолітнього до вчинення спільної крадіжки. Після цього, 22.02.2018 близько 11:00 год. ОСОБА_3 разом із малолітньою особою матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, прийшли до неогородженої та не охоронюваної території очисних споруд ДП "Липовецьводоканал" КП "Вінницяводоканал", що знаходиться за межами населеного пункту с. Сиваківці Липовецького р-ну, Вінницької області та зайшовши в напівзруйноване приміщення виробничо-побутової будівлі, де пересвідчившись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою пилок для різки металу почали демонтувати металеві поручні, однак довести свій злочинний умисел до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були помічені та затримані працівниками поліції Липовецького ВП Немирівського ВП ГУ НП у Вінницькій області.
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 304 КК України, як втягнення малолітнього у злочинну діяльність.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння, розкаявшись у вчиненому.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується визнанням його винуватості, а також тим, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження.
Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України, як втягнення малолітнього у злочинну діяльність.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, раніше не судимий, працюючий, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, водночас у громадських місцях поводиться добре і скарги на нього від інших громадян не поступали, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.
Суд враховує вищевикладену характеристику ОСОБА_3 з точки зору рівня імовірності повторного вчинення ним кримінального правопорушення, а тому дійшов висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, оскільки він не становить небезпеку для суспільства.
Суд, призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який працює на роботі та отримує дохід.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді позбавлення волі.
Разом із тим, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.
Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що з моменту вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_3 суттєво змінив свої погляди, що свідчить про його позитивну соціальну спрямованість і наявність бажання щодо виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. За таких обставин іспитовий строк сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в нього звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про долю речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
У кримінальному провадженні не застосовувались заходи забезпечення.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 1112, 5051, 63, 6567, 7576, ч. 2 ст.304 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 376, 394395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю у 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Повернути власнику (законному володільцю) КП "Липовецьводоканал" Липовецької міської ради речові докази, а саме: брухт чорних металів вагою 27,5 кг (вартість 1 кг брухту чорних металів станом на 22.02.2018 - 7,04) вартістю 193,60 грн (27,5 кг * 7,04 грн.).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 143 грн.
Конфіскувати пилки для різки металу, які були знаряддями для вчинення злочину.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1