ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/7583/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/590/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 179 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, Запорізької області, українки, громадянки України, маючу середню спеціальну освіту, не одруженої, працюючої прибиральницею у Запорізькому академічному обласному українському музично-драматичному театрі ім. В.Г. Магара, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладання певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ відділу поліції №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, за наступних обставин.

Відповідно до ордеру № 8606 серії А-1 від 03 лютого 1977 року, виданого, на підставі рішення виконкому Запорізької міської Ради депутатів працюючих № 183 від 11.05.1975, ОСОБА_11 , родина якого складається з трьох осіб: дружини ОСОБА_12 та доньки ОСОБА_13 , він має право на заселення до квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки № 21 від 10.08.1992 ОСОБА_12 є членом житлово-будівельного кооперативу «Комунаровець 15» та їй належить на праві особистої власності трьох кімнатна квартира АДРЕСА_4 відповідно до рішення виконкому Комунарівської районної ради № 383/2 від 19.12.1990. Вартість квартири в сумі вісім тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять рублів, 92 копійки сплачена в повному обсязі 04.01.1991.

Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 18.11.1992 начальником БТІ ОСОБА_14 бюро технічної інвентаризації посвічує, що кооперативна квартира АДРЕСА_3 , кооператив «Комунаровець 15» зареєстрована за ОСОБА_12 на праві особистої власності на підставі довідки від 10.08.1992 № 21 виданої житлово-будівельним кооперативом «Комунаровець 15», та записано в реєстрову книгу №188 за реєстровим № 34538.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 , виданого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації за інвентарним номером 41193 та реєстровим номером 34538 від 20.08.1992 власником вказаної квартири є ОСОБА_12 на підставі довідки від 10.08.1992 № 21, виданої житлово-будівельним кооперативом «Комунаровець 15».

Відповідно до п. 80 Постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Постанова) документи, необхідні для державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомості, будівництво яких здійснювалось в результаті діяльності кооперативу це довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення нею пайових внесків в повному обсязі; технічний паспорт на окреме, індивідуально визначене, нерухоме майно.

17.12.2020 у денний час, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне безоплатне придбання права власності на об`єкт нерухомості, а саме, квартири АДРЕСА_3 , шляхом обману в особливо великих розмірах, з використанням завідомо підроблених документів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, з метою реєстрації речових прав на вказаний об`єкт нерухомості звернулась до державного реєстратора виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області ОСОБА_15 , за адресою АДРЕСА_5 .

Далі, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинній умисел, діючи умисно, із корисливого мотиву, шляхом обману, усвідомлюючи, що не має жодних законних підстав для отримання права власності на вищезазначений об`єкт нерухомості, особисто надала державному реєстратору завідомо підроблені документи, які відповідно до п. 80 Постанови, необхідні для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 , а саме технічний паспорт № НОМЕР_1 від 25.09.2020 виданий ФОП ОСОБА_16 та довідку № 06.15 видану ОСББ «МОЄЇ МРІЇ». Крім того, ОСОБА_7 сплатила адміністративний збір й підтвердила свою особу паспортом громадянина України.

21.12.2020 державним реєстратором ОСОБА_15 , на підставі наданих йому ОСОБА_7 підроблених документів, винесено рішення №55829619 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також здійснено реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: квартира АДРЕСА_3 за суб`єктом ОСОБА_7 . 22.12.2020 ОСОБА_7 особисто отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що поставила підпис у відповідному журналі.

Відповідно до звіту про оцінку ринкової вартості об`єкта нерухомості що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виконаний ТОВ «Власні землі» 01.02.2021 року найбільш ймовірна ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме: трикімнатної квартири, розташованої на дев`ятому поверсі житлового дев`ятиповерхового будинку, загальною площею квартири 64,7 кв.м., в тому числі житловою 39,8 кв.м.(згідно технічного паспорту ОП ЗМБТІ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з заокругленням до цілих, становить 870 476,00 (вісімсот сімдесят тисяч чотириста сімдесят шість) гривень.

В результаті умисних, противоправних дій ОСОБА_7 придбала право власності на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_3 , шляхом обману, чим спричинила потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 870 476 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, що згідно з приміткою до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

Одночасно з цим, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на використання завідомо підроблених документів, з метою безоплатного придбання права на майно шляхом обману у власних інтересах, а саме права власності на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, надала для державної реєстрації права власності завідомо підроблені документи, а саме технічний паспорт № НОМЕР_1 від 25.09.2020 виданий ФОП ОСОБА_16 та довідку № 06.15 видану ОСББ «МОЄЇ МРІЇ» за наступних обставин.

17.12.2020 у денний час, ОСОБА_7 , маючи умисел на використанні завідомо підроблених документів для незаконного придбання права власності на об`єкт нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_3 , шляхом обману в особливо великих розмірах, з використанням завідомо підроблених документів, усвідомлюючи суспільно -небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, з метою реєстрації речових прав на вказаний об`єкт нерухомості звернулась до державного реєстратора виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області ОСОБА_15 , за адресою АДРЕСА_5 .

Далі, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинній умисел, діючи умисно, із корисливого мотиву, шляхом обману, усвідомлюючи що не має жодних законних підстав для отримання права власності на вищезазначений об`єкт нерухомості, особисто надала державному реєстратору завідомо підроблені документи, які відповідно до п. 80 Постанови, необхідні для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 , а саме технічний паспорт № НОМЕР_1 від 25.09.2020 виданий ФОП ОСОБА_16 та довідку № 06.15 видану ОСББ «МОЄЇ МРИ». Крім того, ОСОБА_7 сплатила адміністративний збір й підтвердила свою особу паспортом громадянина України.

В результаті умисних, противоправних дій ОСОБА_7 21.12.2020 державним реєстратором ОСОБА_15 , на підставі наданих йому ОСОБА_7 підроблених документів, винесено рішення №55829619 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також здійснено реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: квартира АДРЕСА_3 за суб`єктом ОСОБА_7 . 22.12.2020 ОСОБА_7 особисто отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що поставила підпис у відповідному журналі.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайстві), вчиненому в особливо великих розмірах, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та у використанні завідомо підробленого документа, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

29 грудня 2020 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002951, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України (а.с. 8-9).

14 травня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України (а.с. 17-21).

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 , наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, зазначив про недоведеність, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, один з яких, згідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

Зазначає, що усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень та невідворотності покарання за їх вчинення, а також враховуючи те, що особа працездатна, не має на утриманні неповнолітніх дітей та її ніщо не утримує в місті Запоріжжя, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчиненні кримінальні правопорушення, вину у скоєнні яких вона не визнає, існують ризики, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що є ризиком передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також вказує, що документи, які є доказами у даному кримінальному провадженні, а також є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України перебувають у володінні підозрюваної, на підставі чого є ризик того, що вона їх знищить, що є ризиком передбаченим п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Звертає увагу на те, що характер вчиненого злочину, обізнаність у особистих даних та місці мешкання потерпілої особи похилого віку, свідків, які є мешканцями будинку за адресою реєстрації підозрюваної, дозволять підозрюваній особисто, або через інших осіб впливати на вищезгаданих осіб, що може перешкодити об`єктивну досудовому та судовому слідству, що підтверджує існуючий ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказує, що враховуючи те, що ОСОБА_7 розробила та застосувала схему реєстрації права власності на квартиру потерпілої за собою, яка спрацювала та квартира, законним власником якої є потерпіла ОСОБА_12 вибула з її права власності, зокрема, що ОСОБА_7 може продовжувати свою злочинну діяльність спрямовану на заволодіння шахрайським шляхом правами власності на об`єкти нерухомості, із застосуванням розробленої схеми, що є ризиком передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, разом з тим зазначила, що доказів про порушення підозрюваною ОСОБА_7 умов перебування під особистим зобов`язанням сторона обвинувачення немає.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні та нічим не підтверджені. Вказав, що слідчий суддя відповідно до ст. 178 КПК України вірно врахував дані про особу підозрюваної, її вік, міцні соціальні зв`язки та інше. Зауважив, що підозрювана ніколи не переховувалась від органу досудового розслідування, неодноразово раніше допитувалась як свідок та не перешкоджала кримінальному провадженню іншим чином, при цьому зазначив, що в апеляційній скарзі не наведено обставин, які не врахував слідчий суддя про винесення рішення.

У судовому засіданні апеляційного суду підозрювана ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, без надання пояснень.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваної, її захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, але вірно зазначив про відсутність обставин, які б свідчили про неможливість запобігання вказаного ризику лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Так, підозрювана ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні у тому числі особливо тяжкому злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, проте, остання раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, постійне місце роботи, де позитивно характеризується (а.с. 29) та має ряд хронічних захворювань (а.с. 30, 32).

Відповідно до п. "с" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Штегмюллер проти Австрії" вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України носять абстрактний характер та нічим не підтверджуються.

Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги в частині посилання на тяжкість інкримінованих злочинів, оскільки необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може обґрунтовуватись виключно тяжкістю злочинів та суворістю передбаченого за них покарання, тому що тримання під вартою є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не покаранням за вчинений злочин.

Доводи прокурора про те, що підозрювана не має на утриманні неповнолітніх дітей, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення та застосування відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу.

Також, в судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваною умов перебування під особистим зобов`язанням.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваної після застосування до неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, яка від органу досудового розслідування не переховувалась, на виклики слідчого з`являлась, не чинила перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явилась для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні неї найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваної на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлений в клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є мінімальним.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної шляхом застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладання певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 333/7583/20