ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1303/19 Номер провадження 11-сс/814/269/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ
Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 березня 2021 року, -
ВСТАНОВИЛА:
01 березня 2021 року слідчим суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області задоволено клопотання слідчого СВ Миргородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області ОСОБА_9 від 24 лютого 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .

Затосовано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Лебедин Сумської обл., громадянину України, неодруженого, з базовою загальною освітою, не працюючого, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів терміном по 10 годину 30 хвилин 29 квітня 2021 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста гривень) гривень.

Постановлено у разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до слідчого або суду протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді застави та на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідком у кримінальному провадженні.

Приймаючи таке судове рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, адже підозрюваний тривалий час перебував у державному розшуку, підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за один із яких передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років; незаконно впливати на потерпілих, оскільки ОСОБА_7 відоме їх місце проживання та потерпілі є особами жіночої статі, частина з яких похилого віку, мають вади розвитку та здоров`я, показання яких покладені в основу підозри та мають вагоме значення для досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення, адже ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні корисливих злочинів із множинністю епізодів протягом незначного проміжку часу, у той час як у підозрюваного законних джерел заробітку немає; особу підозрюваного, який не має зареєстрованого місця проживання на території міста Миргорода чи Миргородського району, офіційно не працює та постійного доходу не має, відсутність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Зважаючи на те, що підозрюваний самостійно з`явився до правоохоронного органу, дізнавшись про свій розшук, слідчий суддя визнав за необхідне визначити заставу у порядку ч.ч.3,4 ст.182 КПК України у розмірі 45 400 гривень, який буде достанім із урахуванням ступеню суспільної небезпеки діянь, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , існуючих ризиків та даних про особу підозрюваного.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить скасувати ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 березня 2021 року та застосувати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевим судом не враховано те, що: застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є помилковим та невиправдано жорстким; підозрюваний проживає зі своєю дружиною та трьома дітьми; ОСОБА_7 не було відомо про те, що він перебував у розшуку, оскільки останній відкрито проживав у місті, ніхто з працівників поліції за два роки не приходив за адресою проживання підозрюваного; ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень не вчиняв; допитаний у судовому засіданні ОСОБА_10 - обвинувачений у даному кримінальному провадженні, пояснив те, що ОСОБА_7 не було разом з ним та що він оговорив ОСОБА_7 , назвавши перше ім`я, яке спало на думку, внаслідок тортур.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, думку прокурора, який, посилаючись на законність оскаржуваного судового рішення слідчого судді, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000342 від 13 травня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України (а.м.п. 1-6).

Органом досудового розслідування встановлено, що 21 листопада 2018 року приблизно о 23 годині, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , об`єднані єдиним наміром незаконного особистого збагачення, з метою відкритого викрадення чужого майна, діючи спільно, умисно, з корисливими метою та мотивом, на автомобілі марки «Богдан 211040», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 приїхали до околиці с. Кибинці Миргородського р-ну Полтавської обл. За лісосмугою поблизу вул. Паркова вказаного населеного пункту заховали автомобіль, в якому залишився чекати інших співучасників злочину ОСОБА_12 , а ОСОБА_7 з ОСОБА_11 попрямували до місця вчинення кримінального правопорушення, прикривши свої обличчя масками та одягнувши на руки господарські рукавички, які підготували заздалегідь з метою безслідного вчинення злочину.

У подальшому, ОСОБА_7 з ОСОБА_11 прийшли до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом зняття навісної скоби з вхідних дверей незаконно проникли до будинку, та реалізовуючи свою злочинну мету, діючи з прямим умислом, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, а саме заподіявши кілька ударів кулаками рук по тілу ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з корисливих мотивів, відкрито заволоділи грошовими коштами у сумі 15000 гривень та мобільними телефонами, а саме марки «NOMI» вартістю 260 гривень 30 копійок, марки «SAMSUNG», вартістю 333 гривні 30 копійок, належними останнім, чим заподіяли їм матеріальних збитків на встановлену суму 15 593 гривень 60 копійок.
У подальшому ОСОБА_7 з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим довели свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна до кінця.
Унаслідок застосування ОСОБА_7 та ОСОБА_11 насильства, на тілі потерпілої ОСОБА_15 утворилися легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення. Унаслідок застосованого за описаних обставин насильства щодо ОСОБА_13 на її тілі тілесних ушкоджень не виявлено.
Повторно 24 листопада 2018 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , об`єднані єдиним наміром незаконного особистого збагачення, з метою вчинення розбійного нападу, діючи спільно, умисно, з корисливими метою та мотивом, на автомобілі марки «Богдан 211040», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 приїхали до с. Давидівка Новосанжарського р-ну Полтавської обл. Поблизу вказаного населеного пункту заховали автомобіль, в якому залишився чекати інших співучасників злочину ОСОБА_12 , а ОСОБА_7 з ОСОБА_11 попрямували до місця вчинення кримінального правопорушення, прикривши свої обличчя масками та одягнувши на руки господарські рукавички, які підготували заздалегідь з метою безслідного вчинення злочину попрямували до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, поєднаний з проникненням у житло, маючи корисний мотив, ОСОБА_7 з ОСОБА_11 підійшли до житлового будинку на території господарства за вказаною адресою, де вибили вхідні двері до житлового будинку, в якому проживає ОСОБА_16 зі своєю родиною. Після чого, нападники проникли до житла, де застосовуючи насильство щодо ОСОБА_16 , а саме заподіявши удари кулаками рук та цвяходером, та висловивши погрози насильством, небезпечним для життя та здоров`я, присутніх жителів, серед яких, крім ОСОБА_16 , її мати, яка є власником господарства ОСОБА_17 , яка є особою похилого віку і через стан здоров`я не може рухатись, ОСОБА_18 , яка є інвалідом дитинства 3 групи, її донька малолітня ОСОБА_19 , вимагали гроші в ОСОБА_16 та її сестри ОСОБА_18 , при цьому розбили мобільний телефон «Prestigio», щоб не дати можливості виклику допомоги.

З метою доведення реальності погроз заподіянням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, ОСОБА_7 з ОСОБА_11 розрізали подовжувач навпіл, який знаходився в залі, а також взяли пасок з халату та зв`язали руки потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_18 . У процесі вчинення нападу ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_11 заволоділи грошима з кишені спідниці потерпілої ОСОБА_16 у сумі 45733 гривень, і зі схованки під дитячою іграшкою грошову купюру номіналом 100 гривень, а також мобільним телефоном марки «Nокіа», який знаходився у залі, належний ОСОБА_16 та два кухонні ножі, забравши дані речі після вчинення розбійного нападу з собою.

У ході нападу ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 заподіяли потерпілим ОСОБА_16 та ОСОБА_18 легкі тілесні ушкодження.

22 грудня 2018 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , об`єднані єдиним наміром незаконного особистого збагачення, з метою відкритого викрадення чужого майна, діючи спільно, умисно, з корисливими метою та мотивом, на автомобілі марки «Богдан 211040», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 приїхали до с. Гоголеве Великобагачанського р-ну Полтавської обл., де при в`їзді в даний населений пункт, за лісосмугою поблизу залізничного переїзду заховали автомобіль, в якому залишився чекати інших співучасників злочину ОСОБА_12 , а ОСОБА_7 та ОСОБА_11 попрямували до місця вчинення кримінального правопорушення, прикривши свої обличчя масками та одягнувши на руки господарські рукавички, які підготували заздалегідь з метою безслідного вчинення злочину.

Після цього, ОСОБА_7 з ОСОБА_11 прийшли до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де через вікно проникли до приміщення будинку, в якому перебула потерпіла ОСОБА_20 , до якої ОСОБА_7 та ОСОБА_11 застосували насильство, яке не є небезпечне для життя та здоров`я в момент заподіяння, а саме нанесли декілька ударів кулаками, зжатим у кулак в область голови та тулуба, заломили кисть правої руки в бік, та перебуваючи у даному будинку, відкрито викрали належні потерпілій грошові кошти в сумі 500 гривень.

У подальшому, ОСОБА_7 з ОСОБА_12 на автомобілі марки «Богдан 211040», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням останнього з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись відкрито викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_20 матеріальної шкоди на суму 500 гривень, а ОСОБА_11 був затриманий працівниками поліції безпосередньо після вчинення злочину.

Унаслідок застосування ОСОБА_7 та ОСОБА_11 насильства, на тілі потерпілої ОСОБА_20 утворилися легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; легкі тілесні ушкодження.

17 квітня 2019 року слідчим СВ Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, а також поєднаного з проникненням у житло. Указане повідомлення про підозру вручено 18 квітня 2019 року брату ОСОБА_7 - ОСОБА_21 , підозрюваному ОСОБА_7 - 01 березня 2021 року.

11 травня 2019 року слідчим СВ Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, ч.3 ст.187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у житло, ч.3 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, а також поєднаного з проникненням у житло. Указане повідомлення про підозру вручено підозрюваному ОСОБА_7 01 березня 2021 року.

24 лютого 2021 року слідчий СВ Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На думку ініціатора клопотання, інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати підозрюваному ОСОБА_7 з таких причин:
- особисте зобов`язання - у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини та усвідомлюючи, що судом може бути засуджений до покарання у вигляді позбавленням волі, може переховуватись від слідства та суду, а оскільки джерел доходів не має, то може вчинити інше кримінальне правопорушення корисливої спрямованості;

- особисту поруку - на адресу слідчого відділу та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_7 ;

- заставу - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_7 чи його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу; крім того, застосування даного запобіжного заходу навпаки може спонукати підозрюваного до вчинення нових корисливо-насильницьких злочинів, що характеризуються високою суспільною небезпекою;

- домашній арешт - у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 зареєстрований в с. Золотоноша Черкаської обл., однак фактично там не мешкає, засобів мобільного зв`язку не має, може проживати за межами території, на яку поширюється юрисдикція органу досудового розслідування, та підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі 45 400 гривень та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі її внесення.
Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, адже підозрюваний тривалий час перебував у державному розшуку, підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за один із яких передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років; незаконно впливати на потерпілих, оскільки ОСОБА_7 відоме їх місце проживання та потерпілі є особами жіночої статі, частина з яких похилого віку, мають вади розвитку та здоров`я, показання яких покладені в основу підозри та мають вагоме значення для досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення, адже ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні корисливих злочинів із множинністю епізодів протягом незначного проміжку часу, у той час як у підозрюваного законних джерел заробітку немає; особу підозрюваного, який не має зареєстрованого місця проживання на території міста Миргорода чи Миргородського району, офіційно не працює та постійного доходу не має, відсутність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаних тяжкого та особливо тяжкого злочинів повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема даними: протоколів пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 20 березня та 21 березня 2019 року, відповідно до яких потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_16 впізнали куртку ОСОБА_11 як таку, в яку був одягнутий один із злочинців при вчиненні грабежу у ніч на 22 листопада 2018 року та розбою у ніч на 25 листопада 2018 року (а.м.п. 17; 32); протоколами допиту потерпілих: ОСОБА_13 ОСОБА_14 від 22 листопада 2018 року, ОСОБА_16 , ОСОБА_18 від 26 листопада 2018 року, ОСОБА_20 від 22 грудня 2018 року, за якими потерпілі повідомили обставини вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень (а.м.п. 12-13; 14-15; 25-27; 37-38); протоколами допиту свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 від 22 грудня 2018 року, згідно з якими дані свідки підтвердили, що у грудні 2018 року по приїзду на виклик за адресою: АДРЕСА_4 , виявили, відкриті двері до будинку та двох осіб, що знаходились на території господарства за даною адресою, один із яких втік, а інший не зміг втекти та був ідентифікований як ОСОБА_11 (а.м.п. 39-42); протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 22 грудня 2018 року, за яким останній повідомив обставини вчинення кримінального правопорушення у співучасті з ОСОБА_7 у грудні 2018 року (а.м.п. 49-51); протоколу слідчого експерименту від 22 грудня 2018 року, за якими ОСОБА_11 відтворив обставини вчинення кримінального правопорушення у грудні 2018 року у співучасті з ОСОБА_7 , зокрема, проникнення до будинку потерпілої, нанесення тілесних ушкоджень останній, пошук цінних речей у її будинку, затримання ОСОБА_11 (а.м.п. 52-55); висновку експерта №23 від 20 березня 2019 року, відповідно до яких при проведенні слідчого експерименту 22 грудня 2020 року за участю ОСОБА_11 із застосуванням відеозапису, у комунікативній поведінці останнього констатуються психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення подій, що розслідуються за справою; суттєвих ознак психологічного впливу на нього з боку осіб, які брали участь у проведенні слідчої дії не виявлено (а.м.п. 100-109); висновку експерта №46 від 18 березня 2019 року, відповідно до яких у ОСОБА_14 виявлені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та не є небезпечним для життя в момент спричинення (а.м.п. 16); висновку експерта №169 від 26 листопада 2018 року, згідно з якими у ОСОБА_16 виявлено легкі тілесні ушкодження (а.м.п. 29-30); висновку експерта №168 від 26 листопада 2018 року, за якими у ОСОБА_18 виявлено легкі тілесні ушкодження (а.м.п. 31); висновку експерта №48 від 18 березня 2019 року, відповідно до яких у ОСОБА_20 виявлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, легкі тілесні ушкодження (а.м.п. 43) та іншими доказами у матеріалах досудового розслідування.
Щодо посилань апелянта на показання допитаного в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_11 , який повідомив, що обмовив ОСОБА_7 про його участь у вчиненні злочинів, слід зазначити, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 є родичами, що може бути способом надання ОСОБА_11 допомоги ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення. Посилання на застосування щодо ОСОБА_11 недозволених методів під час досудового розслідуванння не підтверджено доказами.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.
Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором та слідчим в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочинів та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість застосування ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, як просить підозрюваний та його захисник: особисте зобов`язання та домашній арешт.
Одночасно, застосувавши підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, визначив заставу 45 400 гривень, розмір якої не відповідає вимогам ч.5 ст.182 КПК України, однак з огляду на те, що апеляційну скаргу подано ОСОБА_7 та враховуючи недопустимість погіршення становища підозрюваного, колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін визначений слідчим суддею розмір застави.
На думку апеляційного суду слідчий суддя місцевого суду правильно піддав критичній оцінці повідомлення сторони захисту щодо наявності на утриманні у підозрюваного трьох дітей, оскільки копії свідоцтв про народження ОСОБА_24 (а.м.п. 116) та ОСОБА_25 (а.м.п. 117) не містять відомостей про ОСОБА_7 як про батька, а у даних документах батьками вказані ОСОБА_26 та ОСОБА_27 .
Твердження апелянта про те, що йому не було відомо, що він перебуває у розшуку, спростовуються, зокрема, повідомленням Миргородського ВП ГУНП у Полтавській області від 19 квітня 2019 року, за яким 19 квітня 2019 року було заведено оперативно-розшукову справу та оголошено у державний розшук підозрюваного ОСОБА_7 , який переховується від органів досудового розслідування; здіснювалися заходи з метою встановлення місцезназодження розшукуваного (а.м.п. 69). Про непослідовнісь доводів апелянта в тій частині, що він відкрито проживав у місті, ніхто з працівників поліції за два роки не приходив за його адресою проживання, свідчать і показання самого апелянта в апеляційному суді, який повідомив, що не постійно перебував за місцем проживання, а виїжджав на заробітки.

Доводи апелянта про те, що він самостійно з`явився до правоохоронного органу враховані слідчим суддею місцевого суду при постановленні оскаржуваної ухвали.

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_7 як про це вказується в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4