Справа № 646/4506/20
№ провадження 1-кп/646/389/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.06.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 23 лютого 2020 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Машівка, Машівського району, Полтавської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, холостого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:1) 17.06.2003 Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 2) 26.12.2003 Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 3) 24.12.2009 Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 4) 12.01.2012 Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186, ч.1 ст.304, ч.2 ст.286, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 5) 21.12.2018 Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі, звільненний з-під варти в залі суду 21.12.2018,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -
у с т а н о в и в:
У провадженні Червонозаводського районного суду м.Хркова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання посилався на те, що під час судового розгляду на адресу обвинуваченого неодноразово направлялися судові виклики для розгляду кримінального провадження, проте останній за викликами до суду не з`являвся, тому судом виносилися ухвали щодо примусового приводу, однак зазначені ухвали суду не були виконані, оскільки місцезнаходження обвинуваченого не встановлено, у зв`язку з чим ухвалою суду від 01 квітня 2021 року провадження відносно ОСОБА_3 було зупинено та останнього оголошено у розшук. Враховуючи, що обвинувачений за місцем мешкання не проживає, з метою уникнення кримінальної відповідальності переховується від суду, крім того, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальну діяльність, оскільки неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, прокурор вважає наявними та підтвердженими ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим, просив застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до обвинуваченого.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що судові повістки він не отримував, у той час коли повідомлявся про дату та час судового засідання засобами телефонного зв`язку не міг з`явитися до суду, оскільки перебував у лікарні. Зазначив, що оскільки країні були введені карантинні заходи, він вважав, що розгляд справи був зупинений. З урахуванням викладеного просив не обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та зобов`язався своєчасно з`являтися в судові засідання.
Захисник у підготовчому судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого та просив обрати обвинуваченому ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, визнає, вказаний злочин є нетяжким та не спричинив тяжких наслідків.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, у підготовчі судові засідання обвинувачений не з`являвся, про причини неявки суду не повідомляв, про дату і час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином за адресою, вказаною в обвинувальному акті. Зі змісту рапортів, наданих до суду, слідує, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем свого мешкання за адресою, вказаною в обвинувальному акт тривалий час відсутній, фактично є особою без певного місця мешкання.
18 січня 2021 року ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України, зупинено у зв`язку з оголошенням в розшук обвинуваченого.
На виконання ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18 січня 2021 року на адресу суду 02 березня 2021 року з Відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що під час проведення комплексу відповідних оперативно-розшукових заходів було встановлено місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .
Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12 березня 2021 року відновлено розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та скасовано заходи щодо оголошення розшуку ОСОБА_3 .
Після чого, судом направлялись судові повістки про виклик до суду ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні за встановленою працівниками поліції адресою місця проживання останнього - АДРЕСА_3 . Однак, судова кореспонденція повернулася до суду неврученою, у зв`язку з чим 01 квітня 2021 року судом повторно було винесено ухвалу, якою кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.309 КК України, зупинено у зв`язку з оголошенням в розшук останнього та надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою його приводу до Червонозаводського районного суду м.Харкова для участі в розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01 квітня 2021 року обвинувачений ОСОБА_3 був затримано 26 червня 2021 року о 13 годині 00 хвилин та доставлений до суду.
Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обирати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань, суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого суд виходить з сукупного аналізу обставин, передбачених ст.178 КПК України, та, зокрема, аналізу особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Суд бере до уваги вимоги п.2 ч.2 ст.183 КПК України, відповідно до яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_3 та яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який неодноразово судимий, має зареєстроване місце проживання в м.Харкові, проте за вказаною адресою не мешкає, крім того, за період перебування кримінального провадження в суді неодноразово змінював свою адресу, мешкав у м.Дніпрі, про що жодним чином не повідомив суд, отже не має постійного місця проживання, відсутність у останнього постійного місця роботи та джерела доходу, а також відсутність міцних соціальних зв`язків та жодних інших зв`язків з державою, моральні переконання. Крім того, враховуючи ту обставину, що судом двічі було оголошено обвинуваченого у розшук, проте останній, будучи обізнаним про те, що перебуває у розшуку, не прибув до суду, не повідомив суд про зміну свого місця проживання, крім того, продовжував ухилятися від явки до суду, у зв`язку з чим був повторно оголошений у розшук. З огляду на те, що, що стороною захисту не надано суду достовірних доказів, які б підтверджували про наявність постійного місця проживання (перебування) обвинуваченого та беручи до уваги посилання прокурора на те, що обвинувачений в разі відсутності запобіжного заходу може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до трьох років.
Разом з тим, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
З огляду на викладене є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_3 може залишити місце проживання з метою уникнення відповідальності за скоєне та вчинити інше кримінальне правопорушення, через що, суд вважає доведеними існування ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України
Вищевказані обставини у сукупності свідчать також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та є всі підстави вважати, що саме ця міра запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Доводи сторони захисту щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не пов`язаного з триманням під вартою, не спростовують вищевказаних висновків суду. З наведених вище підстав суд вважає клопотання захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, таким, що не підлягає задоволенню, у зв`язку з необґрунтованістю. Разом з тим, в даному конкретному випадку суд доходить до переконання, що аргументи обвинуваченого та захисника не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Таким чином, у суду немає підстав вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому суд вважає необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги, передбачені ч.3 ст.183 КПК України, де вказано, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
З урахуванням вимог, встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, який є нетяжким кримінальним правопорушенням, слід визначити у розмірі, що становить 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму у розмірі 34050 гривень, що буде достатньо для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Окрім цього, застосовуючи стосовно обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, яка може бути внесена як самими обвинуваченими, так і заставодавцем у будь-який момент протягом дії вказаної ухвали суду, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, суд
у х в а л и в:
Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - з 26 червня 2021 року з 13 години 00 хвилин.
Строк дії ухвали до 24 серпня 2021 року.
Визначити ОСОБА_3 суму застави у розмірі 15 (п`ятнадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 34050 (тридцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень, яку можливо внести на відповідний депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області.
Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії відповідного запобіжного заходу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з-під варти та повідомити письмово прокуратуру і Червонозаводський районний суд м.Харкова.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_3 вважається таким, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У задоволенні клопотання захисника - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її проголошення, а ОСОБА_3 в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали складений 29 червня 2021 року.
Суддя ОСОБА_1