УХВАЛА
05 березня 2021 року
м. Київ
справа № 766/6567/20
провадження № 51-1107 ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 14 липня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник не погоджується із судовими рішеннями, просить їх переглянути у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 427 КПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями частини 1 статті 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (стаття 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (стаття 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (стаття 414 КПК).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судом при винесенні судового рішення, навести конкретні аргументи, обґрунтувавши їх.
Відповідно до статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
При цьому, захисник не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, відмінну від оцінки наданої судом, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, що є підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційного розгляду.
З касаційної скарги вбачається, що захисником не зазначено конкретні норми права порушені судами першої та апеляційної інстанцій та не вказано обґрунтування щодо незаконності чи необґрунтованості оскаржуваних судових рішень, з огляду на положення статей 412-414 КПК. Крім того, захисник порушує питання про перегляд вироку місцевого суду, при цьому доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду, якою рішення першої інстанції залишено без змін не наводить з урахуванням статті 419 КПК та не зазначає, які саме доводи її апеляційної скарги залишились поза увагою суду.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати приписам статті 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак, викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з мотивувальною частиною касаційної скарги захисника. Так, за змістом скарги ОСОБА_4 вказує на підстави для скасування вироку першої інстанції та ухвали апеляційного суду, при цьому у прохальній частині просить скасувати ухвалу апеляційного суду та змінити вирок, що суперечить вищезазначеній статті.
Наявність вказаних недоліків позбавляє суд касаційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття провадження за касаційною скаргою.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами частини 1 статті 429 КПК, касаційну скаргу захисника слід залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
Керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 14 липня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року без руху і встановити їй п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала Суду остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3