Справа № 577/5010/20
Провадження № 1-кп/577/173/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2021 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотопа Сумської області, українця, громадянина України, студента 1 курсу державного професійно-технічного навчального закладу «Конотопське вище професійно-технічне училище», є інвалідом з дитинства, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом з бабою та двома малолітніми братами, на обліку у службі у справах дітей Конотопської міської ради Сумської області та у службі ювенальної превенції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області не перебуває, раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України , -
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
представника служби у справах дітей
Конотопської міської ради
Сумської області ОСОБА_7 ,
представника сектору ювенальної
превенції Конотопського РВП ГУНП
в Сумській області ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В :
16 листопада 2020 року близько 20 години, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні Конотопського ВП ГУНП в Сумській області за адресою: м. Конотоп Сумської області, пр. Миру, буд. 14, у присутності законного представника - баби ОСОБА_6 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, діючи умисно, звернувся до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області як органу досудового розслідування із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення та повідомив, що 16 листопада 2020 року близько 18 год. 30 хв. по вул. Садовій в м. Конотопі Сумської області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою заволодіння належним йому майном, напали на нього та із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я, демонструючи предмет зовні схожий на зброю, заволоділи належним йому мобільним телефоном марки «Хіаomi Redmi 9».
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 383 та ч. 2 ст. 384 КК України, визнав повністю та надав показання, що 16 листопада 2020 року він зустрів свого знайомого ОСОБА_12 , якому він був винен гроші в сумі 1 500 грн, та віддав йому свій мобільний телефон марки «Хіаomi Redmi 9» як гарантію того, що найближчим часом поверне грошові кошти. Коли він прийшов в цей день додому, то злякався, що його баба ОСОБА_6 буде його сварити, а тому розповів їй про те, що близько 19 години по вул. Свободи в м. Конотопі Сумської області на нього напали із пістолетом та забрали належний йому мобільний телефон. Його баба зателефонувала до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області та в цей же день близько 20 години він та ОСОБА_6 поїхали до відділу поліції, де він повідомив працівнику поліції, що 16 листопада 2020 року близько 19 години на нього напали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які погрожували йому пістолетом, прострелили йому штани та забрали належний йому мобільний телефон марки «Хіаomi Redmi 9». При цьому він прийшов до поліції у штанях, на яких були дірки, але вказані дірки він прорвав раніше цвяхом, але сказав, що це дірки від пострілів. Він назвав прізвища ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки раніше вони приходили до його матері, яка на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину. До того як працівник поліції став заповнювати заяву про кримінальне правопорушення, то він у присутності його баби ОСОБА_6 попередив його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та він на бланку заяви поставив свій підпис, що попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України. Він усвідомлював наслідки своїх дій, але дуже боявся ОСОБА_6 , а тому сказав, що у відношенні нього був вчинений злочин. В цей же день слідчий Конотопського ВП ГУНП в Сумській області у присутності його баби ОСОБА_6 вручив йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого та повідомив, що буде допитувати його в якості потерпілого. До того як перейти до його допиту слідчий СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 попередив його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та він знову на бланку протоколу допиту як потерпілого поставив свій підпис про те, що він попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Він також повідомив слідчому, що 16 листопада 2020 року близько 19 години на нього напали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які погрожували йому пістолетом, прострелили штани та забрали у нього мобільний телефон. Коли його допитували як потерпілого, він розумів, що говорить неправду та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не вчиняли у відношенні нього злочин, а також розумів, що для них можуть бути негативні наслідки. Також 16 листопада 2020 року йому пред`являли для впізнання фотографії та на них він вказав на ОСОБА_9 і ОСОБА_10 як осіб, які вчинили у відношенні нього злочин, незважаючи на те, що вказані особи не вчиняли щодо нього будь-яких дій. 17 листопада 2020 року він пройшов перевірку на поліграфі та було встановлено, що він 16 листопада 2020 року говорив неправду, а тому він 17 листопада 2020 року розповів працівникам поліції як все було насправді. Він щиро розкаюється у вчиненому та шкодує, що так зробив, просто він дуже боявся, що ОСОБА_6 буде його сварити.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 , будучи з її згоди допитана як свідок, надала показання, що обвинувачений є її онуком. Оскільки мати ОСОБА_3 з квітня 2020 року відбуває покарання у місцях позбавлення волі, то вона з серпня 2020 року призначена піклувальником над ОСОБА_3 і його двома малолітніми братами 2012 року народження та 2017 року народження. Всі разом вони з квітня 2020 року проживають за адресою: АДРЕСА_1 . До квітня 2020 року ОСОБА_3 проживав разом з матір`ю. З вересня 2020 року ОСОБА_3 навчається у ДТПНЗ «Конотопське ВПУ». ОСОБА_3 відвідує зайняття, має задовільну поведінку, будь-яких нарікань на нього за місцем навчання чи проживання не було. У неї з ОСОБА_3 склалися довірливі стосунки. ОСОБА_3 є інвалідом із дитинства та має захворювання, через яке у нього відсутні корінні зуби, потребує протезування, що вплинуло на те, що він став сором`язливим. У жовтні 2020 року вона придбала ОСОБА_3 мобільний телефон марки «Хіаomi Redmi 9». 16 листопада 2020 року близько 19 години ОСОБА_3 зателефонував їй з мобільного телефону сусідки та повідомив, що на нього напали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і забрали у нього телефон. Вона добре знала ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки це були знайомі її доньки та, відповідно, матері ОСОБА_3 . Коли ОСОБА_3 прийшов додому, то повідомив, що на нього напали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , погрожували пістолетом, прострелили штани та забрали мобільний телефон. Вона зателефонувала до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області та через 20 хвилин до них приїхали працівники поліції. У подальшому вона та ОСОБА_3 поїхали до приміщення Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, де ОСОБА_3 в її присутності написав заяву про кримінальне правопорушення. До того як почати заповнювати вказану заяву працівник поліції декілька разів попередив ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Після цього ОСОБА_3 повідомив працівнику поліції, що 16 листопада 2020 року близько 19 години на нього на вулиці напали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і, погрожуючи пістолетом, простреливши йому штани, забрали у нього мобільний телефон марки «Хіаomi Redmi 9». Вказану заяву про кримінальне правопорушення підписали ОСОБА_3 та вона. В цей же день у приміщенні Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 як потерпілого в її присутності допитував слідчий. До того як ОСОБА_3 став надавати показання як потерпілий, слідчий попередив його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, про що ОСОБА_3 у протоколі допиту поставив свій підпис. Слідчому Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 надав такі ж самі показання, що і при написанні заяви про кримінальне правопорушення. В цей же день ОСОБА_3 пред`являли фотографії для впізнання осіб, які вчинили на нього напад, та на вказаних фотографіях він впізнав ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . У подальшому 17 листопада 2020 року ОСОБА_3 пройшов перевірку на поліграфі та було встановлено, що він говорить неправду і тільки тоді ОСОБА_3 сказав, що оговорив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_3 пояснив, що він не хотів говорити їй правду, оскільки не бажав, щоб вона засмутилася. Після вчинення злочину ОСОБА_3 змінив свою поведінку, майже весь час проводить вдома та не ходить гуляти у вечірній час, між ними на даний час дуже добрі стосунки.
Вина ОСОБА_3 у вчиненні злочинів доводиться також показаннями свідка ОСОБА_12 , який був допитаний у присутності психолога та педагога, відповідно до він знає ОСОБА_3 та товаришує з ним з 2012 року. У вересні 2020 року ОСОБА_3 взяв у нього пневматичний пістолет, який належить його брату, та обіцяв його повернути, але у подальшому цього не зробив та став переховуватися від нього. У листопаді 2020 року, точну дату він вже не пам`ятає, він, ОСОБА_13 , ОСОБА_3 та ще незнайомі йому хлопці з боку ОСОБА_3 , зустрілися біля магазину «Олімп» по вул. Клубній в м. Конотопі Сумської області та він із ОСОБА_3 домовилися, що останній передає йому свій мобільний телефон до тих пір, поки не поверне йому або пневматичний пістолет або гроші за нього. ОСОБА_3 добровільно передав йому телефон марки «Хіаomi Redmi 9». Він вказаний телефон зберігав за місцем свого проживання та чекав, поки ОСОБА_3 принесе або пістолет або гроші за нього. Проте наступного дня до нього прийшли працівники поліції та забрали його до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, де він розповів за яких обставин у нього опинився телефон ОСОБА_3 . Вказаний телефон у нього був вилучений працівниками поліції. ОСОБА_3 сам добровільно віддав йому свій мобільний телефон, будь-яке насильство до нього застосоване не було та пропозиція передати телефон також належала ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_14 надав показання, що у нього вдома був пневматичний пістолет, який його брат ОСОБА_12 взяв без його дозволу та віддав іншій особі. Про те, що вдома не має належного йому пістолета він дізнався у листопаді 2020 року, точну дату він вказати не може. У подальшому брат повідомив, що вказаний пневматичний пістолет він віддав ОСОБА_3 .
Відповідно до показань неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , який був допитаний у присутності законного представника батька ОСОБА_15 , у листопаді чи грудні 2020 року, він вже точно не пам`ятає, біля магазину «Олімп» по вул. Клубній в м. Конотопі Сумської області зустрілися він, ОСОБА_12 і ОСОБА_3 , та останній передав ОСОБА_12 свій мобільний телефон. Вказаний телефон ОСОБА_3 передав ОСОБА_12 за те, що втратив пневматичний пістолет, який він взяв у ОСОБА_12 . ОСОБА_3 добровільно передав свій мобільний телефон ОСОБА_12 на час, поки не принесе гроші за втрачений пневматичний пістолет.
За показаннями свідка ОСОБА_16 , 16 листопада 2020 року близько 17 чи 18 години у нього в гостях перебував ОСОБА_3 та йому зателефонував ОСОБА_12 і сказав, що ОСОБА_3 має повернути йому пневматичний пістолет. ОСОБА_12 призначив ОСОБА_3 зустріч у дворі його будинку та він також пішов на вказану зустріч разом із ОСОБА_3 . ОСОБА_12 став вимагати, щоб ОСОБА_3 повернув пневматичний пістолет, але ОСОБА_3 сказав, що не може цього зробити. Тоді ОСОБА_12 запропонував, щоб ОСОБА_3 віддав йому свій телефон на час, поки не поверне пневматичний пістолет або гроші за нього. ОСОБА_3 погодився та передав ОСОБА_12 свій мобільний телефон «Хіаomi Redmi», сенсорний, синього кольору. Перед тим як передати телефон ОСОБА_3 витягнув із нього сім-картку. Вказаний телефон ОСОБА_3 передав добровільно, ніхто йому не погрожував та силу до нього не застосовував.
Свідок ОСОБА_10 надав показання, що ОСОБА_3 він знає через його матір, з якою він був знайомий. Восени чи взимку 2020 року, точну дату він вже не пам`ятає, до нього прийшли працівники поліції та повідомили, що від ОСОБА_3 до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області надійшла заява та ОСОБА_3 повідомив працівникам поліції, що нібито він здійснив на нього напад, погрожував йому пістолетом та заволодів належним йому мобільним телефоном. Працівники поліції також повідомили, що ОСОБА_3 впізнав його по фотографії як особу, яка здійснила на нього напад. Проте у той день, про який йшла мова, його взагалі не було вдома та про вказану обставину він повідомив працівникам поліції. У його квартирі був проведений обшук, але працівники поліції не знайшли телефону ОСОБА_3 . У подальшому правдивість його показань була перевірена працівниками поліції за допомогою поліграфу та встановлено, що він говорить правду і не вчиняв злочину у відношенні ОСОБА_3
17 листопада 2020 року о 12 год. 58 хв. ОСОБА_3 звернувся до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області із заявою про кримінальне правопорушення. в якій повідомив, що 16 листопада 2020 року у вечірній час він надав завідомо неправдиве повідомлення про вчинення на нього розбійного нападу, а також надав неправдиві показання працівникам поліції. На даний час він вирішив добровільно повідомити про вказаний факт працівників поліції. Вказана заява ОСОБА_3 була написана у присутності законного представника ОСОБА_6 (а.с. 119).
Вина ОСОБА_3 у вчиненні злочинів доводиться також протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, який складений старшим слідчим СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 16 листопада 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 повідомив Конотопський ВП ГУНП в Сумській області, що 16 листопада 2020 року близько 18 год. 30 хв. особи на прізвисько « ОСОБА_17 » та « ОСОБА_18 » по вул. Садовій в м. Конотопі Сумської області відкрито заволоділи належним йому мобільним телефоном «Хіаomi Redmi» та електронною сигаретою, після чого пострілами із пістолета заподіяли йому тілесні ушкодження. При цьому ОСОБА_3 під підпис був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину (а.с. 122).
Також 16 листопада 2020 року у період часу з 20 год. до 20 год. 30 хв. був проведений огляд місця події та за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та були вилучені речі ОСОБА_3 , зокрема, належні йому штани із пошкодженнями (а.с. 123, 124-125), а також 16 листопада 2020 року у період часу з 21 год. 40 хв. до 22 год. 00 хв. був проведений огляд місця події - ділянки місцевості поблизу господарства АДРЕСА_2 , на якій, зі слів ОСОБА_3 , на нього був вчинений розбійний напад (а.с. 126-127).
Також вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень також доводиться протоколом допиту потерпілого ОСОБА_3 , який був проведений старшим слідчим СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 16 листопада 2020 року у період часу з 22 год. 10 хв. до 22 год. 35 хв. у присутності законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , з якого вбачається, що ОСОБА_3 були роз`яснені положення ст. 63 Конституції України, відповідно до якої він не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів. ОСОБА_3 повідомив, що він бажає давати показання. ОСОБА_3 перед допитом в якості в потерпілого під підпис був повідомлений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання.
Під час допиту ОСОБА_3 повідомив старшому слідчому СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 , що 16 листопада 2020 року близько 18 години по вул. Свободи в м. Конотопі Сумської області його наздогнали два хлопця. Він знає їх прізвиська «Жигуль» та « ОСОБА_18 », та знає, що « ОСОБА_19 » - це ОСОБА_9 . Також повідомив, що ОСОБА_9 став вимагати, щоб він віддав йому свій телефон, а коли він відмовився, то, демонструючи йому пістолет і таким чином погрожуючи йому пістолетом, силою забрав у нього телефон, при цьому вдарив його кулаком правої руки у ліве плече. Коли ОСОБА_20 забрав у нього мобільний телефон та він відійшов на відстань 10-15 кроків, то він почув 4 постріли та відчув різкий біль у правій нозі. Він зрозумів, що ОСОБА_9 вистрелив у нього. Після цього ОСОБА_9 покликав хлопця на прізвисько « ОСОБА_18 » та вони пішли. Надавши вказані показання, ОСОБА_3 був ознайомлений із вказаним протоколом допиту його в якості потерпілого та будь-яких зауважень до нього не було (а.с. 129-134).
Як вбачається із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 листопада 2020 року, ОСОБА_3 на фотознімку під № 3 впізнав ОСОБА_10 як особу, яка 16 листопада 2020 року вчинила на нього розбійний напад (а.с. 139-149).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 17 листопада 2020 року, при пред`явленні для впізнання осіб ОСОБА_3 впізнав як особу, яка 16 листопада 2020 року вчинила на нього напад ОСОБА_20 (а.с. 141-144).
Згідно положень ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Враховуючи викладене, суд не бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , а також законного представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , надані ними під час досудового розслідування, які були долучені прокурором в якості доказів.
Згідно протоколу огляду місця події від 17 листопада 2020 року ОСОБА_12 видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Хіаomi Redmi 9» синього кольору, ІМЕІ 1:
НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 без чохла та сім-картки. При цьому ОСОБА_12 пояснив, що вказаний телефон 16 листопада 2020 року йому добровільно передав ОСОБА_3 з умовою, що вказаний телефон буде йому повернутий, коли він поверне пневматичний пістолет (а.с. 174-176).
Відповідно до показань представника служби у справах дітей Конотопської міської ради Сумської області ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 перебуває на обліку служби у справах дітей Конотопської міської ради Сумської області з 15 квітня 2020 року як дитина, позбавлена батьківського піклування, оскільки його мати засуджена до реальної міри покарання у виді позбавлення волі. З 23 квітня 2020 року ОСОБА_3 наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області від 29 липня 2020 року піклувальником ОСОБА_3 призначено його бабу ОСОБА_6 . Служба у справах дітей Конотопської міської ради Сумської області відвідувала родину ОСОБА_3 16 грудня 2020 року та встановила, що умови, в яких проживає ОСОБА_3 , є задовільними, він всім забезпечений, у родині довірливі стосунки та ОСОБА_6 піклується про онука.
За показаннями представника служби ювенальної превенції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у службі ювенальної превенції не перебуває, будь-які профілактичні заходи з ним не проводилися.
Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області від 23 квітня 2020 року № 74 ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 75, 202), а за рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області від 29 липня 2020 року № 146 ОСОБА_6 призначено піклувальником над неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19, 74, 200).
Як вбачається з акта обстеження умов проживання ОСОБА_3 від 16 грудня 2020 року, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з бабою ОСОБА_6 та братами ОСОБА_22 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_23 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Умови проживання ОСОБА_3 є задовільними (а.с. 76).
Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю доведена та своїми діями, які виразилися у завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування Конотопському ВП ГУНП в Сумській області про вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 383 КК України - завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, поєднане з обвинуваченням особи в тяжкому злочині.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також умови життя та виховання ОСОБА_3 , стан його здоров`я.
До обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить: обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, вчинив кримінальні правопорушення, будучи неповнолітнім.
Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, відповідно до якої орган пробації, враховуючи інформацію, яка характеризує обвинуваченого, спосіб його життя, історію вчинення ним кримінальних правопорушень, оцінює ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення як низький та вважає, що виправлення неповнолітнього обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб (а.с. 64-66).
Суд враховує, що, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У п. 33 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 06 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».
При призначенні покарання суд враховує обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а також, що він раніше не судимий (а.с. 197), позитивно характеризується за місцем навчання (а.с. 70, 195), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 194), є інвалідом з дитинства (а.с. 71, 196), умови його життя та виховання (а.с. 76, 199), рівень його розвитку, а також досудову доповідь органу пробації, який не виключає можливість виконання призначеного ОСОБА_3 покарання у громаді.
Також суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: 1) штраф; 2) громадські роботи; 3) виправні роботи; 4) арешт; 5) позбавлення волі на певний строк.
Як орієнтує Пленум Верховного Суду у своїй постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16 квітня 2004 року № 5 до неповнолітніх можуть бути застосовані лише покарання, передбачені ст. 98 КК України. Перелік видів покарань, визначений у ст. 98 КК, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Визначаючи розмір покарання таким особам, суд має виходити з відповідних положень статей 99-102 КК України.
Встановлено, що ОСОБА_3 не працює, є інвалідом із дитинства, що виключає можливість призначення йому покарання у виді виправних робіт.
ОСОБА_3 як неповнолітній особі також не може бути призначене покарання у виді обмеження волі.
За таких обставин, з урахуванням видів покарань, які можуть бути призначені неповнолітнім, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
Суд також приймає до уваги, що, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі. При цьому іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.
Враховуючи особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає можливим при призначенні ОСОБА_3 покарання застосувати положення ст.ст. 75, 104 КК України, та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 383 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 2 ст. 384 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом встановленого йому судом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право, відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1