Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1305/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2021 року,

в с т а н о в и в:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14 травня 2021 року включно з визначенням застави в розмірі 68100 грн.
Строк дії ухвали визначено до 14.05.2021.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить змінити ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло у нічний період доби з 22 години по 06 годину за адресою АДРЕСА_1 , з покладенням на нього відповідних обов`язків. При цьому, зазначає, що до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим було додано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 18.03.2021, у відповідності до якої ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, ч.3 ст.185 КК України, разом з цим, до клопотання слідчим не було додано повідомлення про підозру від 17.03.2021, при цьому, зазначене повідомлення про підозру від 17.03.2021 не було надано на вимогу суду слідчим СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 під час судового розгляду справи судом першої інстанції.
Посилаючись на фактичні обставини викладених у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 18.03.2021 та фактичні обставини викладені у повідомленні про підозру від 17.03.2021, наголошує, що виходячи зі змісту двох зазначених підозр випливає, що ОСОБА_8 15.03.2021 близько 21 години одночасно вчинював інкриміновані правопорушення у різних місцях, відстань між якими сягає понад 2-а кілометри. Повідомлення про підозру від 17.03.2021 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 18.03.2021 містять розбіжності щодо часу проникнення до будинку за адресою АДРЕСА_2 . Тому, вважає, що за таких обставин обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення відсутня, а відповідно в розумінні ч. 2 ст. 177 КПК України відсутня підстава для застосування запобіжного заходу.
Звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі суду не зазначено про встановлену під час судового розгляду обставину порушення права на захист при врученні ОСОБА_8 повідомлення про заміну раніше повідомленої підозри від 18.03.2021, хоча слідчим в судовому засіданні було визнано факт неповідомлення захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про те що ОСОБА_8 буде вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 18.03.2021 року та вказане повідомлення було вручено без участі захисника, тому повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 18.03.2021, є незаконним.
Одночасно звертає увагу, що його підзахисний має постійне місце проживання, перебував на обліку у відділенні для профілактики та лікування ВІЛ/СНІД КНП ЖОР з 17.08.2015, діагноз: Z21, І клінічна стадія, пожиттєву антиретровірусну терапію призначено з 24.03.2017.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги адвоката, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, вирішуючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Так, як убачається зі змісту клопотання, у провадженні Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №000116 від 16.03.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.
18.03.2021 у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.
Підозра ОСОБА_8 у вчиненні зазначених кримінального правопорушень, обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР про внесення 16.03.2021 кримінального провадження №000116; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 16.03.2021; протоколом огляду від 16.03.2021, зміст якого свідчить про те, що ОСОБА_8 було виявлено та затримано на місці вчинення правопорушення, при ньому знаходилась і частина викраденого майна потерпілого ОСОБА_10 (а.п.38-41); показаннями допитаних свідків, тощо.
З приводу апеляційних тверджень захисника відносно незаконності вручення його підзахисному повідомлення про заміну раніше повідомленої підозри, та фактичних обставин інкримінованих досудовим розслідуванням ОСОБА_8 злочинних дій, апеляційний суд зазначає, що доводи сторони захисту в цій частині у певній мірі виходять за межі повноважень слідчого судді при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу. Так, в разі своєї незгоди, адвокат та підозрюваний мають всі відповідні процесуальні можливості оскарження цієї процесуальної дії в порядку ч.1 ст.303 КПК України, до відповідного слідчого судді. Крім того, на даному етапі, суд апеляційної інстанції, як і в свою чергу слідчий суддя, має встановити доведеність того, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення і є підстави для здійснення подальшого досудового розслідування. При цьому, належну оцінку доказам, питання винності та кваліфікації дій ОСОБА_8 має дати суд при можливому розгляді справи по суті, а отже, апеляційний суд вважає, що захист у своїй апеляційній скарзі ставить більш високі вимоги та критерії оцінювання доказів, які, на його думку, мають бути наведені стороною обвинувачення на підтвердження пред`явленої підозри.
Таким чином, посилання захисника підозрюваного на необґрунтованість підозри та відсутність у матеріалах провадження доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами судового провадження.
При цьому, як встановлено в суді апеляційної інстанції, слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого належно перевірено та встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 3 до 6 років, взято до уваги фактичні обставини інкримінованих останньому правопорушень та їх суспільну небезпечність, та відповідно встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, прокуратури та суду; ризик знищити, сховати, спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даний час не були встановлені; можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілих, свідків та інших осіб, як і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, тяжкість інкримінованого правопорушення, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, належно враховані слідчим суддею і характеризуючі особу підозрюваного ОСОБА_8 дані, зокрема останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (а.п.75-76), що підкреслює його стійку антисоціальну поведінку, офіційно не працює, тобто, у останнього відсутнє законне джерело доходів, є неодружений та не має на утриманні дітей, за адресою реєстрації не проживає (а.п.44), не має постійного місця проживання (а.п.45), таким чином, соціальні зв`язки підозрюваного не є міцними.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Апеляційний суд, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про підозру вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких злочинів, погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним.
За викладених у сукупності обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.
Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_8 та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за вироком суду, наявності на даний час беззаперечних процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про обґрунтованість клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги адвоката про те, що його підзахисний - ОСОБА_8 має постійне місце проживання (хоча це спростовано матеріалами провадження), перебуває на профілактичному обліку з 17.08.2015 з діагнозом: Z21, І клінічна стадія, пожиттєва антиретровірусна терапія призначена з 24.03.2017, є такими, що обґрунтовано не можуть невілювати наявність процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
При цьому, обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Апеляційний суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Матеріали провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та апелянтом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження при обранні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, апеляційний суд погоджується із визначеним слідчим суддею розміром застави, передбаченим п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який на думку суду апеляційної інстанції буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.
За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2021 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14 травня 2021 року, включно, з визначенням застави в розмірі 68100 грн., - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: