Номер провадження: 11-сс/813/650/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року про арешт майна, у кримінальному провадженні №0004266, внесеному до ЄРДР 20.08.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст146, ч.2 ст.187, ч.4 ст.189, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.5 ст.27 ч.3 ст.190, ч.5 ст.27 ч.4 ст.190, ч.1 ст.205-1, ч.2 ст.209, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.365-2 КК України,
установив

Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, вилучене за місцем мешкання ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та яке перелічене в резолютивній частині ухвали.
Своє рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя мотивував тим, що існує необхідність в забезпеченні збереження такого майна, як речових доказів.
Зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді про арешт майна незаконною та такою, яка підлягає скасуванню.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що:
- володілець майна ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні має статус третьої особи, щодо майна якої накладено арешт, а тому з клопотанням до суду мав звертатися тільки прокурор, ані слідчий, на що судом уваги не приділено;
- слідчим при складанні клопотання не дотримані вимоги ч.2 ст.171 КПК України;
- вилучене в ході обшуку майно не має жодного відношення до даного кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання слідчого.

Адвокат ОСОБА_7 який діє в інтересах ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо така особа була належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомила про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності апелянта, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності адвоката ОСОБА_7 .

Позиції учасників апеляційного розгляду
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та повідомив що обвинувальний акт у вказаному провадженні надісланий до суду для розгляду по суті; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Крім того, частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
У клопотанні слідчого зазначено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004266 від 20.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 ч, 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України, за фактами заволодіння невстановленою групою осіб об`єктами нерухомого майна одиноких, безрідних осіб, в тому числі об`єктами категорії відмерлої спадщини.
У зв`язку із отриманням достатніх підстав, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч, 4ст. 189, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України.

В ході проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вказана група осіб, можливо причетна до незаконного заволодіння, наступними об`єктами нерухомості:

1) АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Вказаний об`єкт нерухомості належав ОСОБА_17 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 6788 від 25.01.1999.

У той же час, державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» ОСОБА_8 12.10.2018 на підставі договору купівлі-продажу №2001-ОlЗЦ від 17.04.2001, укладеного на Одеській універсальній біржі «Вітязь» за ОСОБА_18 .

Надалі, ОСОБА_18 12.10.2018 вказаний об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2018, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_19 за ОСОБА_20 .

2) АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000).

Вказаний об`єкт нерухомості належав на праві приватної власності ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідоцтва про право власності від 27.11.1996.

У той же час, державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» ОСОБА_8 11.12.2017 на підставі договору купівлі-продажу №2000-083Ц від 11.12.2000, укладеного на Одеській універсальній біржі «Вітязь» за ОСОБА_18 .

Надалі, ОСОБА_18 12.10.2018 вказаний об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_19 за ОСОБА_20 .

Також, ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» () на підставі підробленого листа ПАТ «Дельта Банк» від 15.10.2015, прийняв рішення по скасуванню обтяження (арешту) нерухомого майна, якому в автоматизованій системі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно присвоєно № 25772670 та № 25772887, з грубим порушенням· Закону У країни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким скасував обтяження за № 7881958 від 09.09.2008 та про іпотеку № 7882694 від 09.09.2008, про що не було відомо ПАТ «Дельта Банк».

За версією обвинувачення своїми навмисними діями державний реєстратор ОСОБА_8 безпідставно позбавив ПАТ «Дельта банк» здійснити стягнення на квартиру АДРЕСА_4 , на свою користь.

Крім того, слід зазначити, що у ході досудового розслідування від операторів мобільного зв`язку на території України отримано електронну (цифрову) інформацію, яка містять у собі детальні відомості про використання особами, які мають відношення до організації злочинної схеми та вчинення злочинів, номерів мобільних телефонів та мобільних терміналів. Аналізом інформації щодо номеру мобільного телефону, який використовував ОСОБА_8 , підтверджено факти взаємозв`язку останнього з іншими особами, що мають пряме відношення до організації та самого вчинення злочину, у тому числі підтвердження факту взаємодії з іншими організаторами злочину, як в момент готування (організації), так і в момент безпосереднього вчинення злочину, у тому числі перебування в одному місці в момент вчинення злочинів.

Таким чином, вилучена електронна (цифрова) інформація, у своїй сукупності з іншими зібраними доказами підтверджує факти взаємодії та неодноразового знаходження ОСОБА_8 , а також інших учасників злочинної схеми в одному місці під час вчинення злочинів.

Відповідно до даних, отриманих з УСР в Одеській області ДСР НП України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на праві приватної власності належить ОСОБА_22 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Так, 09.04.2021, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси за місцем мешкання ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук в ході проведення якого було виявлено та вилучено:

письмовий документ «Предварительный договор о намерении купли-продажи объекта недвижимости по адресу АДРЕСА_5 » на 2 аркушах, письмовий документ «Акт приема правоустанавливающих документов на объект недвижимости по адресу АДРЕСА_5 » на 1 аркуші, письмовий документ Одеського окружного адміністративного суду з реквізитом № 815/5981/16/1417/17 від 18.01.2017 на 1 аркуші, стартовий пакет мобільного оператора зв`язку «Київстар» з номером « НОМЕР_2 », стартовий пакет мобільного оператора зв`язку «Київстар» з номером « НОМЕР_3 », картка стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером « НОМЕР_4 », скриншот (знімок екрану) з Державного реєстру речових прав на 1 аркуші, копія письмового документа «Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,6250 га виданий ОСОБА_23 » на 1 аркуші, копія письмового документа «План меж земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_5 на 1 аркуші, копія письмового документа «Додаток до акта встановлення в натурі меж земельної ділянки від 08.08.2007 року» на 1 аркуші, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси, справа № 522/16101/13-ц на 3 аркушах, які поміщено до спеціального пакету № SUD 4023438, ноутбук марки «Asus» чорного кольору, SN:K8NRCV00P710320, флеш-накопичувач білого кольору, з надписом «Арасег», ноутбук марки «SAMSUNG» сірого кольору, S/N: 91FW600003J NP25FP217U/SEK.

За результатами проведення огляду вказаних вилучених речей та документів встановлено, що вони мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, та містять відомості, які мають доказове значення, у зв`язку з чим, мають бути визнані в якості речових доказів, та долучені до матеріалів вказаного кримінального провадження, у зв`язку з чим, з метою проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Крім того, в ході обшуку виявлено, та вилучено, документи які містять індивідуально визначені особливості, та на яких можливо містяться завідомо неправдиві відомості. Таким чином, з метою, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме виявлення, експертами/спеціалістами індивідуально визначених особливостей які містяться на вилучених документах, та ймовірно документах, що містять завідомо неправдиві відомості, слідчим і було вилучено вищезазначену документацію.

Слідчий звертається з клопотанням про арешт майна, з метою забезпечення збереження вилучених в ході вищевказаного обшуку речей, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, оскільки зазначені об`єкти зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто мають значення речового доказу.

Вилучені предмети, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, згідно клопотання слідчого містять відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, вилучені речі необхідні з метою проведення подальшого експертного дослідження, а також з метою виключення можливості пошкодження, втрати та зникнення речових доказів, у зв`язку з чим виникла необхідність в накладенні арешту вилучене майно.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучені речі можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, може міститися інформація, яка має відношення до кримінального провадження.
Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання речовими доказами від 10.04.2021 року, відповідно до якої вилучені речі та документи визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження (а.п. 46-48).
Слідчий суддя дійшов вірного висновку, що метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні та з метою проведення судових експертиз з вилученим майном та зважаючи на те, що у кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчі дії, вважав за необхідне на даному етапі досудового слідства накласти арешт на вказане в клопотанні майно, з метою збереження та дослідження вказаних речових доказів.
Апеляційний суд погоджується з висновками ухвали слідчого судді про те, що зазначене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0004266.
Положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим копіями матеріалів кримінального провадження дозволяють дійти висновку про наявність ознак складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч, 4ст. 189, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України.
Отже, прокурор довів достатність підстав вважати, що могло бути вчинене вказане кримінальне правопорушення, що може бути підставою для арешту майна. При цьому на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі встановлювати наявність складу злочину, винуватість осіб та ступінь їх вини. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей визначає, що кримінальне правопорушення могло бути вчинено за описаних прокурором обставин.
На переконання апеляційного суду, відомості, які наявні або були видалені з вилученого ноутбуку, можуть використовуватися як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Відповідно ноутбук, як матеріальний носій цих відомостей, має ознаки речового доказу і може бути використаний сторонами кримінального провадження. Цим спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність вилучених речей критеріям, встановленим ст. 98 КП України.
Крім того апеляційний суд відхиляє доводи про те, що власник майна не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а тому відсутні правові підстави для арешту майна, оскільки, як вбачається з матеріалів клопотання, до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч, 4ст. 189, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, ймовірно може бути причетний ОСОБА_8 . На даний час тривають необхідні слідчі дії. Таким чином, вилучений ноутбук та інше майно є речовими доказами у розумінні ст.98 КПК України, а тому є правомірним накладання арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, при цьому відповідно до ст. 170 ч.3 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Відповідь до зазначеної норми завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Ризиками, для запобігання яких необхідне накладення арешту, є можливість приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати такого майна власником ОСОБА_8 . Однак з накладенням арешту втрачається така можливість, а тому може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його приховування.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Таким чином, на підставі всебічного та повного дослідження фактичних обставин провадження за клопотанням слідчого про арешт майна слідчий суддя вірно встановив, що наявні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для застосування у кримінальному провадженні №0004266 такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів, який відповідає принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Також, згідно інформації наданої прокурором, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчено, обвинувальний акт направлений до суду першої інстанції для розгляду по суті та було проведено підготовче судове засідання під час якого стороною захисту не заявлялось клопотання про скасування арешту майна. Відтак функція судового контролю на стадії досудового розслідування завершена, а апеляційний суд не вбачає жодних правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Крім того, оскільки на майно вилучене під час обшуку, накладено арешт, як на речовий доказ, питання щодо долі речового доказу має бути вирішено судом першої інстанції одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Доводи апеляційної скарги про те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.171 КПК України, оскільки у ньому не зазначено підстав та обґрунтування накладання арешту на майно, спростовується змістом клопотання, у якому зазначено як підстави так і обґрунтування накладання арешту на майно.

Приписами п.1 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд визнає необґрунтованою апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , так як її доводи спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, оскільки вона відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407,409, 419, 422, 532 КПК України, Одеській апеляційний суд,
постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року про арешт майна, у кримінальному провадженні №0004266, внесеному до ЄРДР 20.08.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст146, ч.2 ст.187, ч.4 ст.189, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.5 ст.27 ч.3 ст.190, ч.5 ст.27 ч.4 ст.190, ч.1 ст.205-1, ч.2 ст.209, ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.365-2 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4