ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 640/3328/16 Номер провадження 11-кп/814/659/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000754, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 11 лютого2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, раніше не судимий, не одружений, дітей не має, без місця реєстрації, проживаючий: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання по у вигляді 2/двох/ років обмеження волі.

Звільнено від відбуття покаранняна підставі ст.75КК України з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України .

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної (немайнової) шкоди суму в розмірі 50000 грн.

За вироком суду 04.02.2016 року приблизно о 15:00 годині ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , у ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, наніс останній один удар долонею руки по її пальцям лівої руки, а також схопив своєю рукою за ліву руку ОСОБА_7 в області пальців і сильно здавив в своїй руці, після чого смикнув її пальці в бік. В результаті противоправних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_7 спричинені, згідно висновку судово-медичної експертизи №810-ая/16 від 12.02.2016, тілесні ушкодження:закритий внутрішньо суглобовий крайовий перелом основи середньої фаланги третього пальця лівої кисті з пошкодженням поверхневого згинача цього пальця, які утворилися від травматичної дії тупого твердого предмету (тупих твердих предметів), які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я тривалістю понад 3 тижні (більш як на 21 день).

Не погоджуючись з рішенням судуВ апеляційній скарзі обвинуваченого ставиться питання про скасування вироку та закриття кримінального провадження.
В обгрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що висновок судомо-медичного експерта, щодо тілесних ушкоджень наявних у потерпілої викликає сумнів, оскільки ОСОБА_7 вдома була без гіпсу і надівала його коли це було потрібно.
Апелянт зазначає, що потерпіла провокує сварки з ним, оскільки хоче вижити його з квартири в якій, 2/3 належить йому. З цього приводу в судах розглядалися цивільні справи. Він неодноразово звертався до правоохоронних органів з заявами, що ОСОБА_7 провокує сварки з ним.
В квітні 2016 року, з метою уникнення подальших конфліктів, ОСОБА_8 та його брат продали квартиру і ОСОБА_7 обіцяла забрати заяву з поліції, але цього не зробила.
Прокурором також подана апеляційна скарга з внесеними в судовому засіданні змінами, в якій він ставить питання про зміну вироку суду та звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання, так як на момент апеляційного розгляду закінчились строки давності за ч.1 ст. 122 КК України.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи обвинуваченого на підтримання вимог своєї апеляційної скарги, промову прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинувчаченого та підтримав свою апеляційну скарги зі змінами, пояснення потерпілої, яка вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого безпідставними, та погоджується з доводами прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КК України, а саме умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження,тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

Дані обставини підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку та вірно взяв до уваги, обґрунтувавши своє рішення.

Так, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за наведених у вироку суду обставин, стверджується, зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції зазначила, що 04.02.2016, о 15:00 годині, вона та обвинувачений ОСОБА_8 були вдома за адресою: АДРЕСА_2 . В них виник конфлікт із-за того, що обвинувачений у ванній кімнаті в черговий раз взяв її речі (тазики) та займався пранням. В неї була поломана права рука в гіпсі і обвинувачений наніс їй удар долонею руки по її пальцям лівої руки, схопив рукою за її ліву руку в області пальців, здавив її пальці в руці, смикнув в бік, внаслідок чого в неї стався перелом третього пальця на лівій руці. Також, вказувала, що все, що говорить ОСОБА_8 в своє виправдання не відповідає дійсності.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вірно взяв до уваги вищенаведені показання, оскільки дані показання узгоджуються із іншими належними та допустимими доказами, які підтверджують доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, а саме: показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Так, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що є подругою потерпілої і 04.02.2016 року вона прийшла до неї в гості близько 15-00 години, двері були відкриті, у ОСОБА_7 були красні пальці та рука. Вона їй розказала, що брат її чоловіка ОСОБА_8 у ванній кімнаті їй наніс удар по пальцях лівої руки, схопив рукою за пальці, здавив та смикнув в бік. Потім, ОСОБА_7 наклали гіпс на ці пальці, оскільки був перелом.

Провина обвинуваченого у вчиненому підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, достовірність яких не викликає у суду сумнівів, а саме:

-заявою потерпілої ОСОБА_7 в поліцію від 05.02.2016 року, в якій вона просить прийняти заходи реагування до ОСОБА_8 , який 04.02.2016 року наніс їй тілесні ушкодження.

- даними у протоколі проведення слідчого експерименту від 09.02.2016 року з фото таблицею, за участі понятих, спеціаліста, в ході якого ОСОБА_7 розказала та показала обставини подій 04.02.2016 року, в ході яких ОСОБА_8 спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді перелому пальця лівої руки.

- даними у висновках експертиз №№810-ая/16 від 12.02.2016, 836-ая/15 від 12.02.2016, де вказано, що у ОСОБА_7 має місце закритий внутрішньо суглобовий крайовий перелом основи середньої фаланги третього пальця лівої кисті з пошкодженням поверхневого згинача цього пальця, які утворилися від травматичної дії тупого твердого предмету (тупих твердих предметів), та могли бути отримані не пізніш 05.02.2016 і цілком можливо у тій термін, на який посилається потерпіла. Особливості предметів, якими нанесені ушкодження в них не відобразилися. Характер і локалізація ушкоджень у ОСОБА_7 не є типовими для самопричинення. За ступенем тяжкості ці ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я тривалістю понад 3 тижні (більш як на 21 день), згідно п.п. 2.2.1а,б,в,2.2.2. Наказу МОЗ України від 17.01.1995. Тривалість розладу здоров*я у ОСОБА_7 в даному випадку обумовлена необхідністю фіксації 3 пальця лівої кісті гіпсовою пов*язкою не менш 3-х тижнів, а також можливістю оперативного втручання у зв*язку з пошкодженням поверхневого згинача 3 пальця лівої кісті. Показання потерпілої ОСОБА_7 , дані нею в ході слідчого експерименту від 09.02.2016 в частині способу (механізму) та часу заподіяння тілесних ушкоджень їй самій 04.02.2016, відповідають об*активним судово-медичним даним у той частині, де вона вказує, що травму 3 пальця лівої кісті вона отримала при викручуванні їй пальців. (а.с. 146-150 т.1).

На переконання колегії суддів вищенаведені у сукупності докази, які обґрунтовано визнано судом першої інстанції допустимими, належними, достатніми та достовірними, повністю доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, та спростовують апеляційні доводи обвинуваченого про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Версія обвинуваченого про те, що потерпіла могла отримати тілесні ушкодження при ударі об руку обвинуваченого, яку він поставив для самозахисту від ОСОБА_7 , яка намагалася завдати йому удар у пах, неодноразово спростовуються вищенаведеними доказами, які у своїй сукупності повністю підтверджують встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що висновки судово-медичних експертиз №№810-ая/16 від 12.02.2016, 836-ая/15 від 12.02.2016, обґрунтовано взято до уваги судом першої інстанції, оскільки дані висновку узгоджується із показаннями потерпілої, даними під час слідчого експерименту.

Як вбачається із даного висновку, характер і локалізація ушкоджень у ОСОБА_7 не є типовими для самопричинення.

За ступенем тяжкості ці ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я тривалістю понад 3 тижні

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неправильного вирішення цивільного позову колегія суддів вважає неспроможними виходячи з наступного.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Частиною першою ст. 129 КПК України визначено, що суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

При цьому, суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особі, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями обвинуваченого.

Верховним Судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Вирішуючи питання щодо підстав та розміру заподіяної моральної шкоди, місцевий суд, дослідивши матеріали справи та врахуваши, що обставини події 04.02.2016, яка сталася з провини обвинуваченого ОСОБА_8 , врахував, що потерпіла отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, від яких страждає до теперішнього часу, потребує операції, місцевий суд, визначаючи розмір моральної шкоди врахував, що в результаті дій обвинуваченого потерпілій цивільному позивачу завдано моральних та фізичних страждань у зв`язку з подіями та тілесними пошкодженнями внаслідок цього, а тому вважати рішення в цій частині необґрунтованим, на думку колегії суддів, підстав не має.

Доказів на спростування таких висновків суду першої інстанції апелянтом під час апеляційного розгляду провадження не надано, а тому колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення цивільного позову потерпілої.

Положенням п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Згідно з правовою позицією, викладеною в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із наступними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за наведених у вироку суду обставин, є доведеною.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга обвинуваченого не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а тому апеляційним судом визнається необґрунтованою і безпідставною.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора з внесеними змінами є слушними.

Так, ОСОБА_8 засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким злочином, так як санкція даної статті перебачає максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло пять років у разі вчинення нетяжкого злочину.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

За обставин коли ОСОБА_10 заперечує проти закриття кримінального провадження з підстави закінчення строків давності, а вина обвинуваченого доведена колегія суддів вважає за необхідне звільнити ОСОБА_8 від призначеного судом покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 з внесеними змінами задовольнити.
Вирок Київського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

На підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 звільнити від призначеного покарання за ч.1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3-х місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_13 .