Справа №295/3958/21
УХВАЛА
Іменем України

02.04.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах володільця майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся в інтересах ОСОБА_3 до слідчого судді з даним клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.03.2021 року у кримінальному провадженні №0000205 на транспортний засіб марки «BMW» моделі «X7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та зобов`язати слідчого повернути транспортний засіб ОСОБА_3 (під схоронну розписку, на відповідальне зберігання). В обґрунтування вимог клопотання адвокат зазначає, що арешт на автомобіль накладено необґрунтовано, оскільки слідчим суддею були проігноровані вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України та порушені вимоги ч. 1 ст. 172, ч. 6 ст. 173 КПК України. Крім цього слідчий суддя в ухвалі від 11.03.2021 про накладення арешту на майно безпідставно послалась на постанову про визнання предметів речовими доказами, яка не містила підпису слідчого та дати її винесення, а безпосередньо сам слідчий у клопотанні про арешт майна не довів наявність хоча б одного ризику, передбаченого абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. Окремо представник володільця майна зазначив, що слідчим вже тривалий час здійснюється досудове розслідування за відсутності достатньо вагомих аргументів, які б свідчили про необхідність подальшого утримання арештованого автомобіля, а також судова технічна експертиза, що була призначена слідчим, при вирішенні якої необхідна присутність автомобіля виконана, у зв`язку із чим в застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба. За словами адвоката, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що усі необхідні слідчі (розшукові) дії стосовно технічного стану вказаного транспортного засобу уже проведені та зафіксовані працівниками поліції, експертами, тому в застосуванні заходу забезпеченню кримінального провадження відпала потреба, а скасування арешту транспортного засобу автомобіля марки BMW Х7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не перешкодить повноті слідства та встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КПК України.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вимоги клопотанні у повному обсязі, з підстав у ньому наведених. На запитання слідчого судді відповів, що до апеляційного суду ухвала про накладення арешту на автомобіль не оскаржувалась, а автомобіль BMW Х7, д.н.з. НОМЕР_1 , використовується ІП «Євроголд Індестріз ЛТД» в діяльності останнього з метою перевезення адміністрації (керівництва) підприємства по різним регіонам. Окремо адвокат заперечив стосовно доводів слідчого ВР ЗСТ ОСОБА_5 , наведених у відповідній заяві, що надійшла на адресу слідчого судді до засідання. Так, представник вважає, що слідчий не надав доказів, яким чином арештований транспортний засіб може використовуватись у подальших слідчих (процесуальних) діях, потреба у проведенні яких може і не виникнути. За словами адвоката в засіданні, він не заперечує що б автомобіль повернули принаймні у користування.

Слідчий Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, однак його неявка не перешкоджає розгляду клопотання. Слідчим ВР ЗСТ ОСОБА_6 до засідання на електронну пошту суду була направлена заява, у якій він виклав заперечення з приводу скасування арешту майна та просив проводити розгляд клопотання у його відсутність. В обґрунтування заперечень слідчий зазначив, що в рамках провадження не проведені усі необхідні експертизи, зокрема експертизу обставин і механізму ДТП, та в подальшому у ході досудового розслідування може виникнути потреба у використанні транспортного засобу для проведення окремих слідчих дій, таких як слідчий експеримент (враховуючи наявний стан транспортного засобу; % зношення гуми, гальмівної системи, розмір коліс).

Заслухавши пояснення представника володільця майна, вивчивши й дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що ВР ЗСТ СВ Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000205 від 17.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ІП «Євроголд Індестріз ЛТД» ОСОБА_3 під час керування автомобілем «BMW X7», д.н.з. НОМЕР_1 , що спричинило смерть потерпілого (пішохода).

Постановою слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_5 від 17.02.2020 визнано речовим доказом у межах кримінального провадження №0000205 від 17.02.2020 вилучене майно, а саме: автомобіль «BMW X7», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Слідчий суддя критично оцінює доводи представник володільця майна щодо того, що у матеріалах кримінального провадження №0000205 дана постанова слідчого не підписана останнім та не містить дати її складення, а відтак не повинна була враховуватись слідчим суддею під час вирішення питання про накладення арешту на майно, оскільки безпосередньо зі змісту клопотання про арешт майна слідує, що слідчий вважає та визнає дане майно речовим доказом.

За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

При цьому за змістом ст. 98, ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто належить до матеріальних об`єктів, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 16 КПК України).

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар «Спорронг та Льоннрот проти Швеції». Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами , які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

На думку слідчого судді, хоча положення ч. 4 ст. 173 КПК України безумовно і зобов`язують слідчого суддю у разі задоволення клопотання про арешт майна застосовувати найменш обтяжливий спосіб арешту такого майна, однак слідчим суддею звернуто увагу, що розгляд клопотання відбувався без участі представника власника (володільця) майна і у клопотанні про скасування арешту майна не наведено обґрунтувань того, що матеріали клопотання містили докази використання зазначеного транспортного засобу у підприємницькій діяльності власника (володільця) майна.

У свою чергу не дотримання вимог ч. 1 ст. 172, ч. 6 ст. 173 КПК України щодо строків розгляду клопотання про арешт майна та постановлення відповідної ухвали не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна. Чинне кримінальне процесуальне законодавство України взагалі не містять відповідних норм. Зокрема, у випадку, передбаченому частиною шостою статті 173 КПК України, тимчасово вилучене майно лише повертається особі, у якої воно було вилучено (п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України).

Так само доволі спірним є посилання адвоката в обґрунтування підстав для скасування арешту майна на не доведення слідчим наявності хоча б одного ризику, передбаченого абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. На переконання слідчого судді, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження є завданням арешту майна, тобто фактично його суттю, значенням. Натомість безпосередньо арешт майна є тимчасовим позбавленням за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Тобто, в ході розгляду клопотання про арешт майна слідчий повинен довести існування підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації, можливої конфіскації тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається зі змісту клопотання про скасування арешту майна і пояснень представника володільця майна у судовому засіданні, в рамках кримінального провадження була проведена судова технічна експертиза автомобіля. Натомість твердження адвоката ОСОБА_4 про те, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба спростовується змістом заяви слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_5 , в якому останній послався на не проведення усіх необхідних експертиз у провадженні, зокрема експертизи обставин і механізму ДТП, а також можливо потребу у використанні арештованого транспортного засобу для проведення окремих слідчих дій, таких як слідчий експеримент.
Критично оцінивши пояснення учасника провадження, долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для скасування арешту майна, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, органом досудового розслідування не проведені усі експертизи та інші слідчі дії, для проведення яких може виникнути потреба у використанні арештованого транспортного засобу, у зв`язку із чим слідчий суддя не вбачає підстав на даній стадії досудового розслідування скасовувати арешт на транспортний засіб марки «BMW» моделі «X7», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169-174, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя