КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 364; ч. 2 ст. 366; ч. 3 ст. 362; ч. 3 ст. 368 КК України -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на строк 60 днів, тобто до 26 березня 2021 року включно, з визначенням розміру застави, що становить 1 135000 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що на даний час продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме: зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставини тих злочинів, які інкриміновані обвинуваченому, які мають значний ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а і для суспільства в цілому, обвинувачений, перебуваючи на волі зможе вчинити спроби переховуватися від суду, враховуючи раніше наведені факти, а саме: місця проживання ОСОБА_6 , яке межує з лінією розмежування з тимчасово окупованою територією; незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитані судом; вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення у яких він обвинувачується.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , як незаконну, невмотивовану та таку, що порушує законні права та інтереси ОСОБА_6 , постановити нову ухвалу та обрати стосовно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави, у межах розміру, передбаченого п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що клопотання прокурором надане 26 січня 2021 року та розглянуто судом з порушенням Перехідних положень КПК, оскільки під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку.

Також вважає, що прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України не обґрунтовані та не доведені, а прокурор посилається на наявність ризиків, які підтверджені лише загальними формулюваннями. На думку апелянта, ризики про які зазначає прокурор, якщо й існували, то на даний час вони суттєво зменшилися оскільки ОСОБА_6 тривалий час, більш ніж 2,5 роки, перебуває під вартою, в судовому засіданні досліджено письмові та речові докази, при цьому доказів провини ОСОБА_6 в інкримінованих йому злочинах не встановлено.

Крім того, на думку сторони захисту, суду не надано жодного факту спілкування ОСОБА_6 з іншими учасниками, нібито організованої злочинної групи, та не встановлено фактів здійснення умисних, злочинних дій ОСОБА_6 в інтересах інших учасників групи.

Також, на думку захисника, твердження прокурора, що ОСОБА_6 постійно проживає на території, яка межує з лінією розмежування з тимчасово окупованою територією та має сталі дружні зв`язки з жителями окупованої території є не підтвердженим ризиком. Крім того, зазначив, що родичі підозрюваного ОСОБА_6 16.01.2021р. уклали договір оренди житлового приміщення для проживання ОСОБА_6 в межах території м. Києва та Київської області, з метою невілювати цей можливий ризик.

Також наголосив, що ризики передбачені ст.177 КПК України вочевидь зменшилися у зв`язку з проведенням судового слідства та дослідженням письмових та речових доказів, що дає підстави стверджувати, що ОСОБА_6 вже не зможе ніяким чином вплинути на хід судового розгляду.
Крім того, суд, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначив ОСОБА_6 виключний розмір застави, не пояснивши обґрунтованих підстав для застосування цієї виключної норми, не врахувавши, що ОСОБА_6 працював у якості державного реєстратора відділу державної реєстрації Мангушської райдержадміністрації Донецької області, його сукупній доход за 2017 рік склав 85 984 грн., а за шість місяців 2018 року склав лише 66851 грн. 95 коп., він має сім`ю, його дружина не працює, навчається у Харківському юридичному інституті, тому обраний раніше розмір застави є непомірно великим для нього.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року в частині продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.
Так, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів з можливістю внесення застави, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, які посягають на власність осіб в особливо великих розмірах, які, при цьому, згідно відомостей обвинувального акту вчинені організованою групою осіб, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обґрунтованість яких доведена стороною обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Наведені в ухвалі суду ризики щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчиняти інші злочини, ґрунтується на досліджених у суді даних, зокрема, що обвинувачений перебуваючи на волі зможе вчинити спроби переховуватися від суду, оскільки місце проживання ОСОБА_6 межує з лінією розмежування з тимчасово окупованою територією, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитані судом; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також суд обґрунтовано врахував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується.

Також не може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 на більш м`який та обставина, що обвинуваченому не була заздалегідь вручена копія клопотання, оскільки кримінальним процесуальним законом не передбачена обов`язковість її вручення в ході судового розгляду кримінального провадження.
Так, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, ступінь суспільної небезпечності злочинів, які ставляться ОСОБА_6 в вину, ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено, враховуючи особу обвинуваченого, а також обґрунтованість існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, а тому, доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення порядку розгляду клопотання прокурора є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри не можуть бути взятими до уваги, позаяк вказана обставина враховується при обранні запобіжного заходу, а на стадії судового розгляду суд розглядає обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті, та позбавлений можливості висловлюватися щодо обґрунтованості підозри.

Посилання захисника на відсутність ризиків, зазначених в ухвалі суду про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є безпідставними, оскільки суд послався на конкретні обставини, які підтверджують існування ризику переховування від суду, оскільки місце проживання ОСОБА_6 межує з лінією розмежування з тимчасово окупованою територією.
Доводи апелянта про те, що в ухвалі відсутні нові мотиви доцільності продовження запобіжного заходу та на даний час ризики суттєво зменшилися, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України при розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу суд повинен встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Вказані обставини були перевірені судом першої інстанції та свої висновки стосовно цього суд зазначив в ухвалі.

Щодо апеляційних вимог захисника про зменшення суми застави, а також його доводів щодо необґрунтованого її завищення, колегія суддів вважає безпідставними.
Так, згідно ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно п.3 ч.5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Відтак, оскільки визначення розміру застави є дискреційними повноваженнями суду, тоді як ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, які посягають на власність осіб в особливо великих розмірах, то на думку колегії суддів, суд першої інстанції визначив обвинуваченому ОСОБА_6 заставу з дотриманням вимог ст.182 КПК України.
Стосовно посилань захисника в апеляційній скарзі на те, що родичі обвинуваченого уклали договір оренди житлового приміщення для проживання ОСОБА_6 на території м. Києва та Київської області, то на переконання колегії суддів вказане жодним чином не спростовує факту існування у Джеренова ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків за місцем його постійного проживання на території Донецької області, що в свою чергу доводить обґрунтованість тверджень прокурора щодо можливого використання обвинуваченим вказаної обставини з метою переховування від суду з огляду на покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №761/36803/18

Провадження № 11-кп/824/1725/2021 Категорія КК ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 364; ч. 3 ст. 368 КК України

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Доповідач ОСОБА_1