У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2021 року м. Бар

Слідчий суддя Барського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у м. Бар Вінницької області клопотання слідчого СВ ВП №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області у кримінальному провадженні № 0000050 від 01.04.2021 року про арешт майна

УСТАНОВИВ:
Слідчий СВ ВП №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке погоджене з прокурором Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтоване тим, що 01.04.2021 року до Відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що в лісі у с. Кузьминці, Барської міської територіальної громади, Жмеринського району, Вінницької області невідомі особи вчинили незаконну порубку дерев.

На вказане повідомлення було здійснено виїзд слідчо-оперативної групи відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області і в ході проведення першочергових заходів було встановлено, що 01.04.2021 року близько 03:30 год. троє осіб знаходячись у с. Кузьминці, Барської міської територіальної громади, Жмеринського району, Вінницької області здійснили незаконну порубку дерев, що у лісі поблизу с. Кузьминці.

01.04.2021 року відомості по вказаному факту були внесені до ЄРДР за № 0000050, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України.

01.04.2021 року слідчим СВ Відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області було проведено огляд місця події. В ході проведення огляду автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , у вантажному відділені виявлено наркотичний засіб канабіс.

Таким чином у діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, в ході проведення огляду вище вказаного автомобіля ОСОБА_5 вилучено знаряддя вчинення злочину, а саме: бензопилу марки «Штіль», бензопилу марки «ЛІДЕР», бензопилу невідомої марки, гранату Ф-1 та запал до неї.

Таким чином, в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 246, ч. 1 ст. 263 КК України.

09.04.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 246, ч. 2 ст. 307 КК України.

20.04.2021 потерпілим у кримінальному провадженні представником ДП «Барський райагроліс» заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування збитків.

В подальшому, в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що за підозрюваним ОСОБА_5 рахується земельна ділянка із кадастровим номером №:02:026:0095 площею 0,0603 га., тому з метою забезпечення цивільного позову заявленого ДП «Барський райагроліс» у слідства виникла необхідність у накладені арешту на вказану земельну ділянку.

В судове засідання слідчий не з`явився, однак останнім було подано заяву про розгляд клопотання без його участі. Вимоги клопотання підтримав за обставин, викладених у ньому.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Дослідивши клопотання та документи, що долучені до нього, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Також, ст. 131 КПК України, передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За п. 4 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України , у випадку, передбаченому п. 4 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
За ч. 8 ст. 170 КПК України , вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Згідно ч.ч. 10-12 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Згідно до ч.2 ст. 173 КПК України , при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу ); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу ); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу ); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу ); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи те, що цивільний позов не містить розміру завданої шкоди та вимоги стягнення завданих збитків у грошовому виразі, слідчим не додано доказів на підтвердження вартості майна, на яке він просить накласти арешт, не зазначено його вартості у клопотанні, приходжу до висновку, що вартість нерухомого майна, що належить підозрюваному, значно перевищує розмір шкоди, завданої злочином. Тому, при накладенні арешту на зазначене майно підозрюваного будуть порушені вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності.
Також слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України, які б давали підстави для заборони або обмеження користування та розпорядження майном підозрюваного.
Таким чином, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно підозрюваного, так як слідчим та прокурором не доведено обґрунтованість поданого клопотання, оскільки не подано доказів на підтвердження розміру завданих збитків, матеріали провадження не містять обґрунтованого цивільного позову, не встановлено вартість майна підозрюваного, на яке органи досудового розслідування просять накласти арешт.
Керуючись ст. ст. 171, 172 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер: :02:026:0095, що на праві власності належить ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: