Провадження № 11-кп/824/189/2021 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000857 від 08.10.2015 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Попасна Луганської області, громадянина України, маючого вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки;

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду у сумі 9 224 грн. 93 коп.; моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у сумі 15 649 грн. 68 коп., моральну шкоду у розмірі 300 000 грн.;стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 щомісяця до досягнення останнім повноліття, тобто по 15.05.2029 включно, грошові кошти у сумі 3 060 грн. 12 коп. у рахунок шкоди, заподіяної смертю його матері - потерпілої ОСОБА_15

вирішене питання про процесуальні витрати та речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 07 жовтня 2015 року, приблизно о 23 годині 50 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Nexia», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Щусєва зі сторони вулиці Стеценка у напрямку вулиці О.Теліги у м. Києві, зі швидкістю, що перевищувала максимально допустиму у межах населеного пункту, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1, 11.13, 12.1, 12.4 ПДР України, не впорався з керуванням транспортного засобу, навпроти будинку № 40 по вул. Щусєва, змінив напрямок руху вправо, виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_15 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці, пішохід ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження що відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 указала на незаконність та необґрунтованість вироку у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, апелянт указала, що при формулюванні обвинувачення ОСОБА_9 суддею місцевого суду не викладено об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а лише узагальнено допущені порушення ПДР України обвинуваченим, та не встановлено, які саме порушення ПДР України перебували у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками, що настали. Крім того, стороною захисту звернуто увагу на те, що місцевим судом належним чином не перевірено обставини, які мають істотне значення для справи та потребують спеціальних знань для їх правової оцінки, а саме висновків судових експертів. Також апелянт звернула увагу, що на схемі до огляду місця події не вказано місця наїзду на пішоходів, вважала, що наявні дані в матеріалах кримінального провадження свідчать про те, що місце наїзду на пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_15 знаходилось на проїзній частині вулиці Щусєва. Зауважила також і про неналежність показань свідка ОСОБА_16 , оскільки останній не мав об`єктивної можливості у світлі зустрічних фар визначити швидкість руху автомобіля ОСОБА_9 . Поряд з цим, захисник указала на безпідставність врахування судом першої інстанції обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , а саме перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина була зазначена при встановленні об`єктивної сторони злочину. Крім того, захисник зазначила про невірну оцінку місцевим судом даних щодо особи обвинуваченого, а саме не було враховано, що останній має постійне місце роботи, є багатодітним батьком та має на утриманні трьох малолітніх дітей та дружину. За наведених обставин, вважала призначене покарання занадто суворим та вважала за можливе перевиховання останнього без ізоляції від суспільства. Просила вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник указала на хибність висновків експертів від 30.10.2019, оскільки останніми досліджувалась дорожня ситуація та обставини пригоди, які відрізнялися від тих, що наведені у матеріалах справи, та у виконаних розрахунках були допущенні помилки. Так, на переконання апелянта, ОСОБА_9 змінив напрямок руху керованого ним автомобіля праворуч не тому, що автомобіль втратив керованість, як вважать експерти, а тому що уникав наїзду на пішоходів, які в безпосередній близькості від його автомобіля вийшли на проїзну частину вулиці справа. Також захисник указала на невідповідність показань свідка ОСОБА_17 , які відображені у вироку, показанням зафіксованим на диску звукозапису судового засідання, а показанням свідка ОСОБА_18 суд першої інстанції взагалі не надав оцінки у вироку. Звернула увагу також, що показання свідка ОСОБА_19 , надані нею безпосередньо в судовому засіданні, не відповідають дійсності, а пояснення потерпілого ОСОБА_13 від 28.12.2015 не виявляється за можливе прослухати, оскільки звукозапис даного судового засідання є неякісним, що, на переконання сторони захисту, є підставою для скасування оскаржуваного вироку. За наведених обставин просила апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_20 указала на законність вироку та відсутність підстав для його скасування. Вважала, що призначене покарання ОСОБА_9 відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та наслідкам, які настали. Вважала, що судом першої інстанції правомірно було визнано обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Просила вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_11 указав про те, що рішення суду першої інстанції є повністю обґрунтованим, вина ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України стверджується доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, а доводи сторони захисту є необґрунтованими. Також потерпілим зазначено про те, що судом першої інстанції безпідставно не було стягнуто на користь малолітнього потерпілого ОСОБА_14 моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_9 .

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу з доповненнями підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вважав її необґрунтованою;

потерпілого ОСОБА_11 та його представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, її доводи вважали не обґрунтованими, просили залишити її без задоволення, а вирок без змін;

свідка ОСОБА_21 , вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за обставин, наведених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_13 , наданих в суді першої інстанції вбачається, що після 23-ої години 07.10.2015 вони разом з ОСОБА_15 вийшли з маршрутного таксі на зупинці громадського транспорту «Станція метро «Сирець» та пішли по тротуару правої сторони вулиці Щусєва у бік вул. О.Теліги, пройшли приблизно 600-700 м, трималися за руки. ОСОБА_15 йшла зліва від нього, тобто ближче до проїжджої частини. Відстань від проїжджої частини дороги до тротуару приблизно 1,5 м. Планували дійти до магазину «АТБ», який розташований на цій же стороні вулиці, тому ніякої необхідності переходити на інший бік дороги у них не було. Потерпілий ОСОБА_13 наполягав, що увесь час він та ОСОБА_15 знаходилися на тротуарі, на дорогу не виходили та не планували цього робити. Як відбувся наїзд на них, потерпілий не пам`ятає, свідомість до нього повернулася лише у лікарні.
Допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_19 вказала, що вони разом з її колегою ОСОБА_22 у нічний час 07.10.2015, здійснюючи чергування у складі дорожнього патруля, перебували на вулиці Щусєва у м. Києві. Напарник повідомив, що на протилежному боці дороги трапилася ДТП і він бачив, як тіло дівчини викинуло на проїжджу частину. Менше ніж через хвилину вони під`їхали безпосередньо на місце події, де побачили, що вказана дівчина вже не подавала ознак життя, а хлопець, який також отримав тілесні ушкодження, був у непритомному стані. Тіло дівчини знаходилося на другій смузі руху, транспортний засіб учасника ДТП стояв на тротуарі, його водій перебував у стані сп`яніння, у салоні автомобіля відчувався різкий запах алкоголю. Проведений на місці події за допомогою приладу «Драгер» тест водія на наявність ознак сп`яніння показав, що вміст алкоголю становив понад 2 проміле. Нічого зрозумілого щодо дорожньо-транспортної події водій пояснити не міг. До приїзду слідчо-оперативної групи будь-які предмети на місці ДТП не переміщалися. Ділянка дороги, де сталася подія, добре освітлена.
Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_22 підтвердив показання свідка ОСОБА_19 та крім того вказував, що за вказаних вище обставин під час його спілкування з перехожим на вулиці Щусєва він побачив, як на другу смугу зустрічної частини дороги викинуло тіло дівчини. Він одразу телефоном доповів про подію черговому. Їх екіпаж у межах однієї хвилини після ДТП прибув на місце, де вони побачили, що на дорозі лежало тіло дівчини, на узбіччі, у зеленій зоні знаходився автомобіль, на відстані декількох метрів від якого лежав чоловік з ознаками перелому ноги. Водій автомобіля через алкогольне сп`яніння перебував у неадекватному стані, зв`язно говорити не міг, не сприймав реально того, що сталося. При цьому ОСОБА_22 вказував, що на його переконання зіткнення відбулося поза межами проїзної частини. До приїзду слідчо-оперативної групи автомобіль та тіло дівчини не переміщалися.
З показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що він вночі 07.10.2015 йшов вулицею Щусєва до станції метро «Сирець». Неподалік зупинився патрульний автомобіль та до нього підійшла жінка-поліцейський, під час спілкування з нею він почув звук удару та з відстані приблизно 30 м побачив, як на протилежній частині дороги автомобіль врізався у бордюр, потім виїхав на тротуар, проїхавши метрів 20, перемістився на траву. Коли він разом з поліцейськими опинився на місці ДТП, побачив, що тіло дівчини лежало на проїжджій частині, приблизно у середині смуги, хлопець, який також постраждав через ДТП, лежав на узбіччі біля електричного щитка. Самого моменту наїзду на пішоходів свідок не бачив. Також не бачив свідок, щоб хтось перед зіткненням перебігав дорогу.
Ці обставини ОСОБА_17 були підтверджені у ході проведення слідчого експерименту, що стверджується відповідним протоколом від 13.10.2015 року, схемою до протоколу та фототаблицею до вказаного протоколу, з яких вбачається, що місце наїзду на пішохода -жінку було на тротуарі.

Як вбачається з висновку судової автотехнічної експертизи №25ат від 24.11.2015р., в ході дослідження та перевірки показань свідка ОСОБА_17 експертом з технічної точки зору невідповідностей технічного характеру встановлено не було. Вказане ОСОБА_17 при проведенні слідчого експерименту від 13.10.2015р. місце наїзду на пішоходів відповідає об`єктивній слідовій інформації, зафіксованій на місці ДТП. Показання свідка ОСОБА_17 щодо обставин виникнення даної ДТП з технічної точки зору спроможні. З вказаного висновку також вбачається, що показання водія ОСОБА_9 , дані ним під час проведення слідчого експерименту від 13.11.2015р. у частині параметрів зближення керованого ним автомобіля з пішоходом ОСОБА_15 неспроможні з технічної точки зору.
Також у ході судового розгляду судом досліджені письмові докази, якими підтверджуються висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та спростовуються доводи обвинуваченого та його захисника з приводу обставин виникнення дорожньо транспортної пригоди.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 08.10.2015 та фототаблиці і схеми до протоколу, ДТП сталася на проїзній частині вулиці Щусєва, поблизу буд. 40, дорога є кривою у плані, веде на підйом. На час огляду дорожнє покриття сухе. Загальна видимість з місця водія з увімкненим ближнім світлом фар - 100 м, дальнім світлом фар - 150 м. Автомобіль «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , розташований частково на тротуарі, частково на узбіччі у районі електроопори, на відстані 32 м від місця контакту автомобіля з бордюрним каменем. На цьому автомобілі виявлені пошкодження у вигляді розбитого переднього лобового скла, деформації переднього лівого крила та даху, відсутності лівого дзеркала заднього виду, відсутність тиску у передній лівій та задній лівій шинах. Відповідно до п. 23 протоколу огляду, на схемі ДТП та фототаблиці під № 1, 3 зафіксовані сліди контакту шин автомобіля з бордюрним каменем, під № 6 - слід контакту автомобіля з електроопорою. Труп жінки знаходився у середній смузі руху, на відстані 5,2 м від правого краю дороги.
Відповідно до висновку судово медичної експертизи №2538 від 22.10.2015р. смерть ОСОБА_15 настала від множинних переломів кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів, шоком та крововтратою. Дані ушкодження спричинені тупими предметами. Характер та їх розташування на тілі, ознаки струсу тіла та сліди на одязі вказують на можливість їх виникнення у результаті автомобільної травми - зіткнення автомобіля, що рухається, з пішоходом. У момент первинного контакту ОСОБА_15 перебувала у вертикальному положенні, можливо у русі, та була звернутою до автомобіля правим боком (правою половиною тіла), дещо ззаду (контакт ззаду справа). Місцем первинного контакту були нижні кінцівки на рівні гомілок. Після цього відбулося падіння на автомобіль з ударом значної сили правою половиною тулуба, таза; переміщення тіла на тверде покриття дороги з ковзанням по ньому правою поверхнею тіла. Виявлені ушкодження перебувають у причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_15 . Ушкодження могли утворитися 07.10.2015 за вищезазначених обставин.

Як вбачається з висновку судово- медичної експертизи №2105/Е від 03.11.2015р., у потерпілого ОСОБА_13 мали місце закрита травма лівої гомілки у вигляді перелому обох кісток нижньої третини лівої гомілки, рани у нижній третині лівої гомілки, що має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Локалізація, морфологія вказаних ушкоджень свідчать, що вони спричинені дією тупого предмета, могли утворитись 07.10.2015 за вищенаведених обставин (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом).

Як вбачається з висновку автотехнічної та транспортно трасологічної експертизи від 30.10.2109 № 23357/23358/19-52 місце наїзду автомобіля «DaewooNexia» на пішохода ОСОБА_15 знаходилося на ділянці проїзної частини, що передує кінцевим положенням транспортного засобу та тіла ОСОБА_15 , та, відповідно в межах слідів переміщення даного автомобіля, коли він рухався вже у процесі бічного заносу із певним його розвертанням проти ходу годинникової стрілки відносно повздовжньої осі. Таким чином місце наїзду вказаного автомобіля на пішоходів (принаймні на пішохода ОСОБА_15 ) знаходилось поза межами проїзної частини. Показання водія ОСОБА_9 , надані ним в ході проведеного з ним слідчого експерименту від 13.11.2015р. у частині того, що наїзд відбувся у межах проїзної частини вулиці Щусєва між першою та другою смугами руху, позбавлені технічної спроможності. Взаємне розташування предметів і тіла ОСОБА_15 відносно кінцевого положення автомобіля «Daewoo» з технічної точки зору пов`язане з характером переміщення автомобіля «Daewoo Nexia» (у стані бічного заносу із певним його розвертанням проти годинникової стрілки відносно своєї повздовжної осі) на момент контактної взаємодії із пішоходами та відповідного орієнтовного напрямку відкидання тіла ОСОБА_15 від автомобіля. Швидкість руху автомобіля «Daewoo Nexia» на момент початку відображення слідів переміщення коліс даного ТЗ, що зафіксовані на схемі до протоколу огляду місця події від 08.10.2015, складала близько 68-72 км/год. Таким чином, у діях водія автомобіля «Daewoo» наявні невідповідності вимогам п. 12.1 та 12.4 ПДР. З технічної точки зору наявні у діях ОСОБА_9 невідповідності п.12.1 ПДР знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Вказаний висновок узгоджується також з даними, що містяться у висновку комплексної автотехнічної, медичної та транспортно трасологічної експертизи від 29.10.2019 № 13116/17-52/23356/19-52, 124-2017/о, відповідно до якого контактна взаємодія автомобіля «Daewoo Nexia» з пішоходом ОСОБА_15 , що призвела до масивної сполученої травми: закритої черепно мозкової травми, тулуба та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів, свідчить про значну травматично небезпечну швидкість руху автомобіля. Механізм контактної взаємодії автомобіля «Daewoo Nexia» з пішоходом ОСОБА_15 був таким:

- на момент первинного контакту ОСОБА_15 з автомобілем пішохід знаходилася у наближеному до вертикального положенні, обернена задньою правої стороною до правої передньої/фронтальної частини ТЗ. У процесі первинного контакту пішохода з облицюванням переднього бамперу були утворені тілесні ушкодження нижньої частини тіла - садна та синці нижніх кінцівок, щілинна рана в ділянці правої підколінної ямки;
- у другій фазі відбулося відкидання ОСОБА_15 на капот моторного відсіку автомобіля із послідуючим переміщенням та контактом з вітровим склом разом із панеллю даху ТЗ, у ході чого були утворені тілесні ушкодження - садна грудної клітини справа, садна та рана в проекції правого ліктьового суглобу, синець правого плеча, перелому кісток тазу, 7-10 ребер зліва по лопатковій лінії, поперечного виростка справа 5-го поперекового хребця, розрив атланто-окципітального зчленування з повним розривом довгастого мозку на цьому рівні, численні крововиливи у м`які тканини тулуба по задній поверхні та внутрішні органи;
- третя та четверта фази включали у себе відкидання ОСОБА_15 від автомобіля з послідуючим переміщенням тіла по опорній поверхні до кінцевого положення, при цьому були утворені садна з крововиливом у м`які покриви голови в лобній ділянці справа, крововиливи під оболонки та у шлуночки головного мозку.
Виявлені у потерпілого ОСОБА_13 тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок контактної взаємодії з автомобілем «Daewoo Nexia». Найвірогідніше, автомобіль контактував з потерпілим ОСОБА_13 кутовою зоною правої передньої частини ТЗ, у ході чого були утворені переломи кісток лівої гомілки у нижній третині.
Вказаними доказами спростовуються доводи захисника та обвинуваченого про те, що місце наїзду на пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_15 знаходилось на проїзній частині вулиці Щусєва. Також вказаними доказами спростовуються доводи ОСОБА_9 про те, що він змінив напрямок руху керованого ним автомобіля праворуч не тому, що автомобіль втратив керованість, а тому що уникав наїзду на пішоходів, які в безпосередній близькості від його автомобіля вийшли на проїзну частину вулиці справа та доводи ОСОБА_9 про те, що він рухався на автомобілі з дозволеною швидкістю руху, яка дозволяла йому контролювати рух транспортного засобу.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_9 вказував, що швидкість руху керованого ним автомобіля на момент ДТП становила не більше 60 км/год., чим спростовуються висновки судових експертів Приватного підприємства «Центр експертних досліджень» ОСОБА_23 та ОСОБА_18 від 24.12.2015 № 413, згідно з яким швидкість автомобіля «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед його виїздом на бордюрний камінь становила приблизно 38,7 км/год., що дозволяло ОСОБА_9 постійно контролювати рух транспортного засобу та керувати ним, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги вказаний висновок.

Крім того, як вбачається звисновку судової автотехнічної експертизи №557ат від 29.10.2015р., у ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, водій автомобіля «DaewooNexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 повинен був керуватися вимогами пунктів 12.1, 12.2, 12.4 ПДР; ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог п.12.1 ПДР; у діях останнього вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1, 12.4 ПДР; причиною ДТП з технічної точки зору є невідповідність дій водія ОСОБА_9 вимогам п. 12.1 ПДР.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що наїзд на пішоходів ОСОБА_15 та ОСОБА_13 стався на тротуарі внаслідок недотримання водієм автомобіля «DaewooNexia» ОСОБА_9 вимог п.п. 10.1, 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху, а тому доводи обвинуваченого та його захисника про те, що наїзд на пішоходів відбувся на проїзній частині дороги вулиці Щусєва в м. Києві є безпідставними, такими, що не грунтуються на матеріалах справи та суперечать дослідженим в судовому засіданні та належно оціненим судом доказам.

Посилання захисника на те, що при формулюванні обвинувачення ОСОБА_9 суддею місцевого суду не викладено об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а лише узагальнено допущені порушення ПДР України обвинуваченим, та не встановлено, які саме порушення ПДР України перебували у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками, що настали є безпідставними, оскільки саме недотримання ОСОБА_9 вимог п.п.12.1, 12.4 ПДР України призвело до того, що ОСОБА_9 , рухаючись проїзною частиною вулиці Щусєва зі сторони вулиці Стеценка у напрямку вулиці О.Теліги у м. Києві, зі швидкістю, що перевищувала максимально допустиму у межах населеного пункту, не впорався з керуванням транспортного засобу, навпроти будинку № 40 по вул. Щусєва, змінив напрямок руху вправо, виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_15 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці, пішохід ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження що відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Посилання захисника як на підставу для скасування вироку, на відсутність в матеріалах провадження якісного технічного запису судового засідання від 28.12.2015р., під час якого було допитано потерпілого ОСОБА_13 , на думку колегії суддів, не може бути безумовною підставою для скасування вироку, оскільки при вирішенні питання про те, чи було порушення повноти фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу істотним і таким, що може потягнути за собою наслідки, визначені пунктом 7 частини другої статті 412 Кримінального процесуального кодексу України, необхідно зважати на обсяг інформації, відсутньої на технічному носії, та значимість тих процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, але інформація про них виявилась відсутньою на технічному носії.

Як було встановлено з архівної копії технічного запису судового засідання від 28.12.2015р., який був витребуваний за клопотанням захисника та прослуханий в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, вказаний технічний запис судового засідання дійсно є неналежної якості, разом з тим, з вказаного запису можливо встановити ту обставину, що потерпілий ОСОБА_13 в суді першої інстанції вказував про те, що вони з ОСОБА_15 вийшли з маршрутного таксі та до моменту ДТП близько 700м рухались по тротуару. При цьому він йшов справа, а ОСОБА_15 зліва. На проїзну частину дороги вони не виходили. Таким чином вказаний технічний запис судового засідання містить інформацію, що має істотне значення у даному кримінальному провадженні.

Також безпідставним є посилання захисника на висновок експерта за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа від 05.06.2020р. як на доказ того, що наїзд на пішохода ОСОБА_13 здійснено на проїзній частині дороги у смузі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_9 , оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено перевірки показань із застосуванням спеціального технічного засобу поліграфу (детектора брехні) та використання отриманих даних як доказу, оскільки покази оцінюються лише судом.

Колегія суддів критично ставиться до показань свідка ОСОБА_21 та не приймає їх до уваги, оскільки показання вказаного свідка суперечать іншим матеріалам провадження, крім того, враховуючи ту обставину, що вказаний свідок не допитувався в ході досудового розслідування та судового розгляду справи судом першої інстанції, враховуючи значний проміжок часу з дати настання дорожнього транспортної пригоди до моменту допиту даного свідка судом апеляційної інстанції, показання вказаного свідка викликають у колегії суддів сумніви щодо їх об`єктивності.

При призначенні покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст. 286 КК України суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, у тому числі і ті, на які вказує захисник в апеляційній скарзі, та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Також суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Покарання обвинуваченому призначено з дотриманням вимог ст. 65,50 КК України та є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника в частині невідповідності призначеного ОСОБА_9 покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через його суворість не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, а тому до задоволення не підлягають.

Також не грунтуються на вимогах закону посилання захисника на те, що суд першої інстанції безпідставно врахував як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 -вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина була зазначена при встановленні об`єктивної сторони злочину.

Так, відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 682/956/17 від 21.08.2019р., керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, хоча і становить порушення вимог підп. "а" п. 2.9 ПДР, однак само по собі не може виступати прямою безпосередньою причиною настання ДТП та її наслідків у вигляді заподіяння потерпілому (потерпілим) тілесних ушкоджень або смерті. Стан сп`яніння не охоплюється об`єктивною стороною (не є кваліфікуючою ознакою) злочину, передбаченого ст. 286 КК, і при призначенні покарання особі може враховуватись як обставина, що обтяжує покарання згідно з п. 13 ч. 2 ст. 67 КК.

Таким чином, на думку колегії суддів, судовий розгляд даного кримінального провадження проведений повно та об`єктивно, у ході розгляду з`ясовані усі істотні у даному кримінальному провадженні обставини. Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Також захисником не наведено підстав, передбачених ст. 415 КПК України для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як про це просить в апеляційній скарзі захисник.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника обвин ОСОБА_9 анька А.А. - ОСОБА_10 аруль Ю.О. залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року

Також колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838 від 26.11.2015р. за ОСОБА_9 аньку А.А. в строк покарання перебування його під вартою в даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвин ОСОБА_9 анька А.А. - ОСОБА_10 аруль Ю.О. залишити без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року

За ОСОБА_9 аньку А.А. в строк покарання перебування його під вартою з 08.10.2015р. по 15.06.2016р. включно та з часу його фактичного затримання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року по 07.05.2020р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 цька О.П. ОСОБА_4 колюк О.В. ОСОБА_3 роль В.Р.