Справа № 201/2663/21
Провадження № 1-кс/201/871/2021
УХВАЛА
Іменем України

24 березня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого з ОВС четвертого ВРКП СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про надання дозволу на арешт за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 09 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212, ч.2 ст. 205-1, ч.5 ст. 27 ч.3 ст.212 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді із вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого послався на те, що четвертий ВРКП СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 09.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.212, ч.2 ст. 205-1, ч.5 ст. 27 ч.3 ст.212 КК України.
Службові особи ПрАТ «Петриківський рибгосп» (код 30063871) в період з 2019 по теперішній час діючи умисно, з метою мінімізації податкових зобов`язань з ПДВ відображають в бухгалтерському та податковому обліках підприємства, у податковій звітності з ПДВ фінансово-господарські безтоварні операцій щодо нібито придбання товарів (робіт, послуг) у підприємств ТОВ «МТС-Бетон» (код 40159233), ТОВ «Прайм Строй ЛТД» (код 42502910), ТОВ «ОК «Цитадель» (код 39847145), ТОВ «ПромоСервіс» (код 39932350) та в порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями) ухилились від сплати податку на додану вартість в сумі 8 087 849 грн., що призвело до фактичного ненадходження коштів до бюджету держави в особливо великих розмірах.
Додатково було встановлено, що з 2018 року по теперішній час на території
м. Дніпра та Дніпропетровської області діють невстановлені особи, використовуючи підконтрольні суб`єкти господарської діяльності відносно яких, внесено завідомо неправдиві відомості та умисно подано зазначені документи, державному реєстратору для проведення реєстрації/перереєстрації, а саме таких підприємств, як, ТОВ «Промо-Сервіс» (код 39932350), ТОВ «МТСБетон» (код 40159233), ТОВ «Охоронна компанія «Цитадель» (код 39847145), ТОВ «Укр Строй Альянс» (код 42505120), ТОВ «Прайм Строй ЛТД» (код 42502910), ТОВ «Національна Енергетична Компанія» (код 41577257), ТОВ «Азимут Групп» (42068464) та інші підприємства.
Вищезазначені підприємства, зареєстровані без мети ведення реальної фінансово-господарської діяльності та стали підставою для формування ризикового податкового кредиту з ПДВ підприємствами вигодонабувачами, внаслідок чого 2018-2020 років платниками податків реального сектору економіки в тому числі ПАТ «Петриківський рибгосп» (код 30063871), що зареєстровано за податковою адресою та фактично розташоване: Дніпропетровська область, Петриківський район, смт. Петриківка,
вул. Дніпрова, буд.17, в документах податкової звітності задекларовано наявність фінансово-господарських відносин, які фактично не відбувались, в наслідок чого існує заниження сплати в державний бюджет України податку на додану вартість на суму, яка в сім тисяч і більше разів перевищує установлений законодавством неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто в особливо великих розмірах.
Факт пов`язаності зазначених підприємств підтверджується однаковими ІР-адресами НОМЕР_1 (ТОВ «Дніпронет») з яких подається звітність, місцем реєстрації (ГУ ДПС у Дніпропетровській обл.(м. Кам`янське), банківськими установами у яких відкриті рахунки, тотожні податкові адреси, однакові контрагенти постачальники та покупці, тощо.
Відповідно до аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «Промо-Сервіс»
(код 39932350), а саме аналізом баз даних виписаних та зареєстрованих податкових накладних, встановлено, що близько 90% податкового кредиту сформовано за рахунок купівлі: газу, бензину марки «А-95», «А-92» та дизельного палива, а податкові зобов`язання зазначаються за рахунок надання транспортних послуг з перевезення товарно-матеріальних цінностей вантажними автомобілями DAF, які згідно до інформації з баз даних автотранспортних засобів у якості пального використовують лише дизельне паливо.
Так, за період з 2018 по 2019 р. підприємство було придбано дизельного пального в кількості 217 475 л., газу 272 097 л., бензин марки «А-95», «А-92» 765 765 л., хоча встановлено, що у підприємства відсутні послуги з зберігання зазначених ТМЦ та протягом 2018-2019 років ТОВ «Промо-Сервіс» реалізацію бензину, газу воно не здійснювало, а також у своїй діяльності не використовувало.
Отже виходячи з вищевикладеного, вказані фінансові операції були проведені лише з метою мінімізації сплати податкових зобов`язань до бюджету та прикриття незаконної діяльності, що полягає у безпідставному переведенні безготівкових грошових коштів у готівку та наданні послуг по незаконному формуванню сум у складі податкового кредиту по податку на додану вартість реально діючим суб`єктам підприємницької діяльності шляхом документального оформлення безтоварних господарських операцій. Зазначеними підприємствами документально оформлюються неіснуючі операції, які нібито свідчили про отримання ТМЦ, надання послуг, виконання робіт, після чого, вказані завідомо підроблені документи передаються замовникам «послуг» із конвертації в готівку безготівкових коштів для їх відображення в бухгалтерському і податковому обліках, з метою незаконного формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат з податку на прибуток для подальшого заниження своїх податкових зобов`язань.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «Азимут Груп» (код 42068464), використовує банківський рахунок № НОМЕР_2 , що відкритий в АТ «ОТП Банк» (МФО 300528) в незаконній діяльності. Сума сформованого ризикового податкового кредиту складає 6,688,088,00 грн.
З метою недопущення незаконної конвертації грошових коштів та надання послуг з незаконної мінімізації податкових зобов`язань реальному сектору економіки, виключення несплати податків до Державного бюджету України слідчий просив:
1.Накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку ТОВ «Азимут Груп» (код 42068464) № НОМЕР_2 , що відкритий в АТ «ОТП Банк» (МФО 300528) в сумі збитку, ризикового податкового кредиту, а саме 6,688,088,00 грн.
2.Після пред`явлення ухвали, кошти на зазначених рахунках заарештувати негайно, про що зобов`язати службових осіб вказаної банківської установи зробити відмітку в ухвалі суду із вказівкою дати й часу її надання в банківську установу, а також дати, часу її виконання й суми арештованих коштів.

3.Зобов`язати службових осіб вказаної банківської установи направляти виписки (довідки) із зазначенням даних про зміну суми грошових коштів на вищезазначених рахунках із вказівкою суми залишку, дати і часу зміни до СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А.

4.Право накладення арешту на грошові кошти надати слідчому з ОВС четвертого ВРКП СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , слідчим слідчої групи та співробітникам оперативного підрозділу

ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідним дорученням щодо проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України, та співробітникам слідчого управління відповідно до постанови про проведення процесуальних дій на іншій території, в порядку ст. 218 КПК України.

5.Розглядати дане клопотання без виклику осіб, у володінні яких знаходяться грошові кошти, так як існує реальна загроза їх списання з рахунку, так як вони знаходяться у безпосередньому володінні зацікавлених осіб, які можуть бути причетними до прикриття незаконної діяльності.

Слідчий в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Власник майна у судове засідання у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України не викликався, оскільки, на переконання слідчого судді, повідомлення власника майна його представника чи законного представника про намір накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку, може призвести до негативних наслідків, у тому числі перерахування грошових коштів з банківського рахунку третім особам з метою уникнення можливої конфіскації та відшкодування завданих державі збитків, тощо, що у свою чергу може вплинути на розумні строки проведення досудового розслідування та встановлення істини у справі, їх затягування.

Відповідно до ст. 107 КПК України здійснювалося повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу.

Слідчим суддею встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів клопотання, четвертий ВРКП СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 09.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.212, ч.2 ст. 205-1, ч.5 ст. 27 ч.3 ст.212 КК України.

Службові особи ПрАТ «Петриківський рибгосп» (код 30063871) в період з 2019 по теперішній час діючи умисно, з метою мінімізації податкових зобов`язань з ПДВ відображають в бухгалтерському та податковому обліках підприємства, у податковій звітності з ПДВ фінансово-господарські безтоварні операцій щодо нібито придбання товарів (робіт, послуг) у підприємств ТОВ «МТС-Бетон» (код 40159233), ТОВ «Прайм Строй ЛТД» (код 42502910), ТОВ «ОК «Цитадель» (код 39847145), ТОВ «ПромоСервіс» (код 39932350) та в порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями) ухилились від сплати податку на додану вартість в сумі 8 087 849 грн., що призвело до фактичного ненадходження коштів до бюджету держави в особливо великих розмірах.

Додатково було встановлено, що з 2018 року по теперішній час на території

м. Дніпра та Дніпропетровської області діють невстановлені особи, використовуючи підконтрольні суб`єкти господарської діяльності відносно яких, внесено завідомо неправдиві відомості та умисно подано зазначені документи, державному реєстратору для проведення реєстрації/перереєстрації, а саме таких підприємств, як, ТОВ «Промо-Сервіс» (код 39932350), ТОВ «МТСБетон» (код 40159233), ТОВ «Охоронна компанія «Цитадель» (код 39847145), ТОВ «Укр Строй Альянс» (код 42505120), ТОВ «Прайм Строй ЛТД» (код 42502910), ТОВ «Національна Енергетична Компанія» (код 41577257), ТОВ «Азимут Групп» (42068464) та інші підприємства.

Вищезазначені підприємства, зареєстровані без мети ведення реальної фінансово-господарської діяльності та стали підставою для формування ризикового податкового кредиту з ПДВ підприємствами вигодонабувачами, внаслідок чого 2018-2020 років платниками податків реального сектору економіки в тому числі ПАТ «Петриківський рибгосп» (код 30063871), що зареєстровано за податковою адресою та фактично розташоване: Дніпропетровська область, Петриківський район, смт. Петриківка,
вул. Дніпрова, буд.17, в документах податкової звітності задекларовано наявність фінансово-господарських відносин, які фактично не відбувались, в наслідок чого існує заниження сплати в державний бюджет України податку на додану вартість на суму, яка в сім тисяч і більше разів перевищує установлений законодавством неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто в особливо великих розмірах.
Факт пов`язаності зазначених підприємств підтверджується однаковими ІР-адресами НОМЕР_1 (ТОВ «Дніпронет») з яких подається звітність, місцем реєстрації (ГУ ДПС у Дніпропетровській обл.(м. Кам`янське), банківськими установами у яких відкриті рахунки, тотожні податкові адреси, однакові контрагенти постачальники та покупці, тощо.
Відповідно до аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «Промо-Сервіс»
(код 39932350), а саме аналізом баз даних виписаних та зареєстрованих податкових накладних, встановлено, що близько 90% податкового кредиту сформовано за рахунок купівлі: газу, бензину марки «А-95», «А-92» та дизельного палива, а податкові зобов`язання зазначаються за рахунок надання транспортних послуг з перевезення товарно-матеріальних цінностей вантажними автомобілями DAF, які згідно до інформації з баз даних автотранспортних засобів у якості пального використовують лише дизельне паливо.
Так, за період з 2018 по 2019 р. підприємство було придбано дизельного пального в кількості 217 475 л., газу 272 097 л., бензин марки «А-95», «А-92» 765 765 л., хоча встановлено, що у підприємства відсутні послуги з зберігання зазначених ТМЦ та протягом 2018-2019 років ТОВ «Промо-Сервіс» реалізацію бензину, газу воно не здійснювало, а також у своїй діяльності не використовувало.
Отже виходячи з вищевикладеного, вказані фінансові операції були проведені лише з метою мінімізації сплати податкових зобов`язань до бюджету та прикриття незаконної діяльності, що полягає у безпідставному переведенні безготівкових грошових коштів у готівку та наданні послуг по незаконному формуванню сум у складі податкового кредиту по податку на додану вартість реально діючим суб`єктам підприємницької діяльності шляхом документального оформлення безтоварних господарських операцій. Зазначеними підприємствами документально оформлюються неіснуючі операції, які нібито свідчили про отримання ТМЦ, надання послуг, виконання робіт, після чого, вказані завідомо підроблені документи передаються замовникам «послуг» із конвертації в готівку безготівкових коштів для їх відображення в бухгалтерському і податковому обліках, з метою незаконного формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат з податку на прибуток для подальшого заниження своїх податкових зобов`язань.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «Азимут Груп» (код 42068464), використовує банківський рахунок № НОМЕР_2 , що відкритий в АТ «ОТП Банк» (МФО 300528) в незаконній діяльності. Сума сформованого ризикового податкового кредиту складає 6,688,088,00 грн.
Крім того, відповідно до висновку експертного дослідження судового експерта ОСОБА_5 від 25.11.2020 року № 1-25/11/2020-дос, при проведенні експертного дослідження, з урахуванням умови, вказаної в питанні, поставленого на його проведення, експертом з`ясоване, що підприємством ПРАТ «ПЕТРИКІВСЬКИЙ РИБГОСП» () за період з січня 2019 року по вересень 2020 року було завищено податковий кредит декларацій з податку на додану вартість у сумі 8 092 068 грн, у зв`язку з чим, в порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України за період січня 2019 року по вересень 2020 року ймовірно не донараховано та не сплачено до державного бюджету України та на спеціальні рахунки, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів податку на додану вартість у сумі 8 087 849 грн.
Також відповідно до висновку експертного дослідження судового експерта ОСОБА_5 від 21.12.2019 року № 1-21/12/2019-дос, при проведенні експертного дослідження наданих матеріалів, за умов поставлених в питаннях на його проведення експертом з`ясовано, що службовими особами ТОВ «ПРОМО-СЕРВІС» (код 39932350) у період 2018-2019 років, внаслідок закупівлі ТМЦ з номенклатурною групою «Бензин А- 92», «Бензин А-95» та «Газ скраплений» без подальшої реалізації та без використання у власній фінансово-господарській діяльності, було завищено податковий кредит декларацій з податку на додану вартість у сумі 4 494 909 грн., у зв`язку з чим, в порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України протягом періоду 2018-2019 років на думку експерта не донараховано та не сплачено до державного бюджету України та на спеціальні рахунки, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів ПДВ в сумі 3 912 813 грн.
Отже, у слідчого судді є достатні підстави вважати, що вищевказані підприємства, шляхом сприянню підприємствам реального сектору економіки в мінімізації ними податкових зобов`язань, які підлягають сплаті до бюджету та переводу грошових коштів з безготівкової в готівкову форму, проводять незаконну діяльність спрямовану на ухилення від сплати податків до державного бюджету.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 5 Конвенції Ради Європи «Про виявлення, вилучення і конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та про фінансування тероризму» (ратифіковану Законом України № 2698-VI від 17.11.2010), «Держава Україна, зобов`язана вжити заходів, які можуть знадобитися для того, щоб забезпечити застосування заходів щодо блокування, арешту та конфіскації до: майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи; майна, одержаного із законних джерел, якщо до нього було цілком або частково прилучено доходи…»
Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя неодноразово звертав увагу на: структуру статті 1 Першого протоколу, а саме «три норми»: Ця стаття містить три окремі норми. Перша норма, яка має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма стосується випадків позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам - вона міститься в другому реченні частини першої. Третя норма визнає, що держави мають право, зокрема, контролювати використання майна, відповідно до загальних інтересів, шляхом запровадження законів, які вони вважають необхідними для забезпечення такої мети; ця норма міститься в частині другій.
Перед тим як з`ясувати, чи було дотримано першу норму, Суд повинен встановити застосовність у цій справі решти двох норм. Рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) від 23 вересня 1982 р., заяви №№ 7151/75; 7152/75, серія А, № 52.
Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.
Суд також наголошує на тому, що втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статті 1 Протоколу № 1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення цієї рівноваги відбивається в структурі статті 1 загалом, а отже, й у частині другій. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.
З`ясовуючи, чи дотримано цієї вимоги, Суд визнає, що держава має право користуватися широкими межами свободи розсуду як у виборі засобів примусового виконання наказів, так і у з`ясуванні виправданості наслідків такого виконання наказів у світлі загальних інтересів - виконання, що спрямоване на досягнення мети, поставленої даним законом. У таких сферах, як житлова, що відіграє центральну роль у забезпеченні добробуту й економічної політики в сучасному суспільстві, Суд поважатиме законодавчі рішення, якщо вони відповідають загальним інтересам і ґрунтуються на чітко сформульованому розумному вмотивуванні (див. рішення у справі «Мелахер та інші проти Австрії» (Mellacher and Others v. Austria), заяви №№ 10522/83; 11011/84; 11070/84, рішення від 19 грудня 1989 р., п. 48, та у справі «Шассанью та інші проти Франції» (Chassagnou and Others v. France) [GC], від 29 квітня 1999 р., заяви №№ 25088/94, 28331/95 та 28443/95, п. 75). Рішення у справі «"Іммобільяре Саффі" проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [GC] від 28 липня 1999 р., заява № 22774/93, п. 49.
Так, у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» заявники скаржились на те, що постанова муніципалітету міста Стокгольм, яка дозволяла місцевій владі відчужувати за своїм бажанням практично без обмежень будь-яку власність, порушувала їхнє право власності за статтею 1 Протоколу № 1. Суд ухвалив, що хоч подібне відчуження теоретично залишало за власниками право користуватися та розпоряджатися своєю власністю, однак практично їхні можливості робити це були обмежені настільки, що застосування шведського закону справді порушувало їхнє право на вільне володіння своїм майном. Розглянувши справу, Суд також підкреслив свою думку про те, що Конвенція у цілому вимагає збереження балансу між інтересами суспільства і основними правами людини, та зауважив, що у випадку позбавлення власності, встановлені обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановлення контролю за її використанням і було надане відшкодування.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Слідчий в своєму клопотанні зазначає мету накладання арешту збереження речових доказів та подальшу можливу спеціальну конфіскацію, з метою недопущення незаконної конвертації грошових коштів та надання послуг з незаконної мінімізації податкових зобов`язань реальному сектору економіки, виключення несплати податків до Державного бюджету України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно з ст. 59 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому Законом.
У клопотанні слідчого відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України зазначено суму грошових коштів, на яку слідчий просить суд накласти арешт. Слідчим вказано, що це сума збитку, ризиковий податковий кредит. До клопотання слідчий долучив рапорт і узагальнену схему, яка підтверджує суму збитку.
Отже слідчим доведена сума збитку і в цій частині клопотання підлягає задоволенню.
Так, вказаний арешт слід накласти з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації, оскільки слідчим суддею при накладенні арешту встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України.
Такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку накладення арешту в сумі збитку, ризикового податкового кредиту є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Крім того, слідчий у клопотанні, висловлюючи прохання накласти арешт на грошові кошти, попросив кошти заарештувати негайно і зобов`язати службових осіб банківської установи зробити відмітку про це в ухвалі суду та направляти виписки (довідки) із зазначенням даних про зміну суми грошових коштів на вищезазначених рахунках із вказівкою суми залишку, дати і часу зміни до СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, втім вказане суперечить вимогам ч. 10 ст. 170 КПК України, а тому слідчий суддя в задоволенні цієї частини клопотання відмовляє. При цьому слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим/прокурором і немає необхідності додатково зобов`язувати співробітників банку негайно виконати ухвалу слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого з ОВС четвертого ВРКП СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про надання дозволу на арешт за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 09 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212, ч.2 ст. 205-1, ч.5 ст. 27 ч.3 ст.212 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку ТОВ «Азимут Груп» (код 42068464) № НОМЕР_2 , що відкритий в АТ «ОТП Банк» (МФО 300528) в сумі збитку, ризикового податкового кредиту, а саме 6 688 088 (шість мільйонів шістсот вісімдесят вісім тисяч вісімдесят вісім) грн 00 коп.
В задоволенні інших вимог клопотання відмовити.

У відповідності до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особами, що були відсутні при її проголошенні, в той же строк з моменту отримання її копії.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Арешт майна, відповідно до положень ст. 174 КПК України, може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали оголошений 24.03.2021 року о 18-15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1