Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/2975/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач звернулась до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході проведеного 08.07.2021 року огляду місця події на ділянці місцевості приблизними розмірами 10 на 10 метрів, яка розташована вздовж вулиці Силікатної та на перетині з ґрунтовою дорогою, перед в`їздом до мікрорайону Матвіївка у м. Миколаєві, майно, а саме комбайн зернозбиральний темно-зеленого кольору, марки JOHN DEERE 9880 STS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання вказала, що цей комбайн відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, має доказове значення у кримінальному провадженні №000028, тому накладення арешту на нього необхідно з метою забезпечення його збереження як речового доказу.
В судовому засіданні дізнавач клопотання підтримала та просила задовольнити.
Заслухавши пояснення дізнавача, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступного.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні СД ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №000028 від 31.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття невстановленими особами земельної ділянки приблизною площею 20 га (кадастровий номер :17:056:0001), яка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Миколаєва.
В ході огляду 08.07.2021 року місця події - ділянки місцевості з кадастровим номером :17:056:0001, площею 37,9959 га, встановлено, що був зібраний врожай технічної культури рапс. На прилеглій частині поля до цієї ділянки здійснювався збір врожаю.
В подальшому, того ж дня проведено огляд місця події - ділянки місцевості, приблизними розмірами 10 на 10 метрів, яка розташована вздовж вулиці Силікатної та на перетині з ґрунтовою дорогою, перед в`їздом до мікрорайону Матвіївка у м. Миколаєві, в ході якого було виявлено та вилучено: комбайн зернозбиральний темно-зеленого кольору, марки JOHN DEERE 9880 STS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Разом з тим, на підставі даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, можна зробити висновок, що власник вилученого комбайну ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні має статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.
Відповідно до положень ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Таким чином, положеннями ст. 64-2 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна, яке належить третій особі, має право звернутися виключно прокурор.
Разом з тим, клопотання про арешт майна, належного третій особі, подано дізнавачем СД ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Відповідно до вимог ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для розгляду клопотання про арешт майна третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, поданого дізнавачем, а тому у його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 64-2, 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7