Справа №591/6667/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/27/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ПСП АФ «Соснівська» - директора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2020 року, про арешт майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі представник ПСП АФ «Соснівська» - директор ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна, вилученого 29 жовтня 2020 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

02 листопада 2020 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу Сумської обласної прокуратури ОСОБА_10 , наклав арешт на майно, вилучене 29 жовтня 2020 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- зовнішній жорсткий диск «Seagate», об?ємом 1 ТБ, с/н NABCKMDW, чорного кольору з кабелем;

- одна карта пам?яті «SanDickUltra», об?ємом 128 Гб, з адаптером.

Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що вилучені речі відповідають критеріям, передбачених в статті 98 КПК України та мають значення для даного кримінального провадження і можуть мати доказове значення, а тому на таке майно має бути накладено арешт, з метою його збереження.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що накладаючи арешт на майно слідчий суддя не зазначив у своєму рішенні про зміст даних, що містять на технічних носіях і яке саме вони можуть мати доказове значення для даного кримінального провадження в цілому. На думку представника слідчим не було доведено наявність мети забезпечення арешту, передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України.

Вказує апелянт і на відсутність в ухвалі переліку доказів на підставі яких слідчий суддя прийшов до переконання про необхідність накладення арешту на майно зазначене в клопотанні слідчого, оскільки формальне посилання слідчого у своє рішенні на словосполучення - «додані до клопотання матеріали містять інформацію …» не узгоджується з вимогами статей 85, 86 КПК України.

Зазначає представник і про не доведення слідчим суддею вимог ч. 11 ст. 170 КПК України. Вважає ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2020 року про надання дозволу слідчим провести обшук у будівлі та всіх приміщеннях ПСП АФ «Соснівська», передчасною.

Також, в апеляційні скарзі зазначено про безпідставність арешту майна, через відсутність оголошеної підозри. Вважає, що арешт майна було накладено в рамках кримінального проваджене що не стосується ПСП АФ «Соснівська», а тому такий арешт є незаконним.

Заслухавши доповідь судді, представника власника майна, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У провадженні СУ ГУНП в Сумській області перебувають матеріали об?єданого кримінального провадження за № 0000951 від 14 травня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 3 статті 157 та частиною 1 статті 353 КК України, а саме щодо:

- 19 серпня 2020 року, під час проведення 48 сесії 7 скликання Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області, депутатським корпусом було прийнято рішення «Про не взяття участі Соснівської територіальної громади у перших виборах до Попівської територіальної громади 25 жовтня 2020 року», яке підписане сільською головою ОСОБА_11 . Такі дії вказують на введення в оману мешканців сіл Соснівка, Вільне та Шевченківське, оскільки мешканців сіл повідомили, що вибори не відбудуться. Крім того, було змінено приміщення для проведення голосування.

- У період з 22 по 25 жовтня 2020 року, не встановлені особи діючи за попередньою змовою між собою, шляхом обману, імітували приміщення за адресою: АДРЕСА_2 під виборчу дільницю із зазначенням реквізитів: «Сумська область, Конотопський район, с. Соснівка. Дільнична виборча комісія з чергових місцевих виборів звичайної виборчої дільниці № 590211», яка насправді знаходилася за адресою: АДРЕСА_3 , а також розіслано запрошення місцевим мешканцям про необхідність прибуття для голосування, саме за адресою імітованої виборчої дільниці- АДРЕСА_2 .

- У період з 22 по 25 жовтня 2020 року, не встановлені особи діючи за попередньою змовою між собою імітували приміщення за адресою: АДРЕСА_2 під виборчу дільницю - Дільнична виборча комісія з чергових місцевих виборів звичайної виборчої дільниці № 590211 та безпосередньо 25 жовтня 2020 року неправомірно, шляхом обману та всупереч чинного законодавства України, самовільно прийняли на себе владні повноваження щодо діяльності такої виборчої дільниці, що виразилося у створенні так званої виборчої комісії, прийняття виборців, здійснення їх реєстру, реєстрацію безпосередньо у день виборів та вчинення інших дій для усвідомлення виборцем правомірності діяльності виборчої дільниці та її членів.

28 жовтня 2020 року було отримано у слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми дозвіл по кримінальному провадженню за № 0000299 від 25 жовтня 2020 року на обшук будівель та всіх споруд ПСП АФ «Соснівська» з метою відшукання техніки, інформації, документів, відеозаписів, які стосувалися та використовувалися для організації та проведення виборів за адресою: АДРЕСА_2 25 жовтня 2020 року.

Постановою прокурора Сумської обласної прокуратури від 28 жовтня 2020 року було об?єднано кримінальне провадження за № 0000299 від 25 жовтня 2020 року та за № 0000951 від 14 жовтня 2020 року та об`єднаному провадженню присвоєно № 0000951.

29 жовтня 2020 року було проведено обшук, в рамках об?єднаного кримінального провадження за № 0000951, під час якого було виявлено та вилучено пристрої з відеозаписами приміщень та прилеглої території, до так званої виборчої дільниці в день виборів. В додатку до протоколу обшуку міститься інформація, що вилучені речі з відеозаписами мали в собі фіксацію подій, що мали місце біля будинку культури та в самому будинку культури в день виборів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170 - 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слід враховувати також і прецедентну правову позицію ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Враховуючи наведене та наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що втручання держави в право володіння майном в даному конкретному випадку є цілком законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного кримінального процесуального закону, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Крім того, зазначене вище втручання органу досудового розслідування є цілком виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» і за наявності об?єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави та громади, а також це втручання було здійснено з дотриманням принципу «пропорційності», тобто «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що арештоване майно, є речовим доказом, оскільки представлені слідчим у клопотанні документи містять дані щодо наявності обґрунтованих підстав для перевірки та з`ясування обставин законності проведення виборів на так званій виборчій дільниці.

Тому, вбачаються наявні підстави для накладення арешту на вказане майно, для запобігання можливості його знищення, перетворення, відчуження.

При цьому, колегія суддів вважає, що визначений усталеною судовою практикою ЄСПЛ принцип «пропорційності» був дотриманий в повному обсязі органом досудового розслідування і прокурором у даному кримінальному провадженні та наявний у виді розумного співвідношення («обґрунтованої пропорційності») між метою, що передбачається для досягнення цілей розслідування, та засобами, які використовуються слідством.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу того, що накладаючи арешт на майно слідчий суддя не зазначив у своєму рішенні про зміст даних, що містять на технічних носіях і яке саме вони можуть мати доказове значення для даного кримінального провадження в цілому, то їх вважати обґрунтованими не можна, виходячи з наступного.

Так, перш за все колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що фактично апелянтом порушується питання відсутності належних та достатніх мотивів судового рішення, однак з чим погодитися не можна.

При цьому категорія вмотивованості судового рішення не вимагає від судді чи слідчого судді надавати детальний перелік доказів та їх змісту, тим паче, що в цьому відсутня потреби, оскільки будь які матеріали місять в собі перелік даних на яких вони ґрунтуються і звичайне переписування всіх матеріалів призведе до необґрунтованого завантаження судового рішення, а тому суд чи слідчий суддя має в лаконічній формі викласти аналіз ситуації, мотиви свого рішення та суть прийнятого рішення з конкретного питання.

Вимоги вище зазначених нормативних актів слідчим суддею було виконано в повному обсязі, оскільки в рішення було надано стислий аналіз, що інформацію наявна на арештованих пристроях стосується перебігу виборів які були проведені в приміщеннях належних ПСП АФ «Соснівка».

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що слідчим не було доведено наявність мети забезпечення арешту, передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України, а в самій ухвалі відсутні докази на підставі яких слідчий суддя прийшов до переконання про необхідність накладення арешту на майно зазначене в клопотанні слідчого, оскільки формальне посилання слідчого у своє рішенні на словосполучення - «додані до клопотання матеріали містять інформацію …» не узгоджується з вимогами статтей 85, 86 КПК України, то з ними також погодитися не можна.

Статтею 171 КПК України передбачено вимоги до клопотання про арешт майна, так останнє має містити підстави і мету арешту; перелік і види майна, що належить арештувати; документи на підтвердження право власності на майно.

Проаналізувавши клопотання слідчого, колегія суддів пришла до висновку про відповідність вказаного клопотання вимогам закону, як в частині зазначенні підстав і мети арешту так і в частині наявності документів на обґрунтування самого клопотання.

Що ж стосується мотивів ухвали слідчого судді, то вони повністю узгоджуються з вимогами ч. 5 ст. 173 КПК України, яка передбачає, що обов?язково має містити ухвала слідчого судді у випадку задоволення клопотання про арешт майна, при цьому закон не вимагає від слідчого судді посилатися на конкретні докази і роботи їх оцінку, оскільки це завдання наступних етапів кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про не доведення слідчим суддею вимог ч. 11 ст. 170 КПК України вважати обґрунтованим не можна, оскільки слідчий суддя за своїм процесуальним статусом та відповідно до вимог п. 18ч. 1 ст. 3, 206 КПК України не приймає участі в доведеності певних фактів чи обставин, оскільки це виключна прерогатива сторін кримінального провадження.

Разом з тим, беручи до уваги особливості роботи систем з відео нагляду, колегія суддів вважає, що своєчасне не вилучення даних відеозаписів мала б наслідком їх повну втрату, оскільки в будь якій системі запис здійснюється циклічно і через деякий час по верх старого накладається новий запис, а тому в даному випадку була реальна необхідність у вилучені пристроїв з такими даними.

Щодо тверджень апеляційної скарги з приводу передчасності ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2020 року про надання дозволу слідчим на обшук будівель та всіх приміщеннях ПСП АФ «Соснівська», то оцінку законності даної ухвали слідчого судді колегія суддів роботи не має права, оскільки в рамках даного провадження перевіряється законність ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2020 року, яка була оскаржена до суду апеляційної інстанції, а тому такі вимоги апеляційної скарги суперечать статті 404 КПК України

Доводи апеляційної скарги з приводу безпідставності арешту майна, через відсутність оголошеної підозри не ґрунтується на вимогах закону, оскільки положення статті 170 КПК України не передбачає такої обов?язкової підстави для накладення арешту на майно, як оголошення підозри.

Не можна погодитися і з доводами, що арешт майна було накладено в рамках кримінального проваджене що не стосується ПСП АФ «Соснівська», оскільки з матеріалів провадження вбачається, що злочини за якими здійснюється досудове розслідування були вчиненні на території будівель належних ПСП АФ «Соснівська» і події ці мали місце у денний час в умовах загальної очевидності, тобто в присутності багатьох осіб, а тому посадові особи як мінімум мали знати проте, що відбувається та забезпечили іншим жителям села вільне відвідування будівель виборчої дільниці, а тому є всі підстави вважати про можливу причетність ПСП АФ «Соснівська».

З огляду на викладене, ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі представника власника майна, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст. ст. 376, 170, 172, 173, 404,405,407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2020 року, про накладення арешту на майно - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ПСП АФ «Соснівська» - директора ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4