Провадження № 11-сс/4820/143/21
Справа № 686/1/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31 грудня 2020 року за № 0003516 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою, клопотання задоволено.
Продовжено
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, який перебуває у фактичних шлюбних відносинах, осіб на утриманні не має, непрацюючому, в силу ст. 89 КК України раніше не судимому,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 30 березня 2021 року включно.
Строк дії ухвали по 30 березня 2021 року включно.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він, близько 22 год. 30 хв., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи на тротуарі, навпроти будинку АДРЕСА_2 , вступив у словесну суперечку із ОСОБА_9 .
В подальшому, на ґрунті особистих раптово виниклих неприязних відносин, що склались між ними під час зазначеної суперечки, ОСОБА_7 штовхнувши ОСОБА_9 , в результаті чого останній впав на поверхню тротуару, обличчям до низу. Надалі ОСОБА_7 з метою позбавлення життя ОСОБА_9 , сівши ззаду на спину потерпілого умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схопив лівою рукою за волосся ОСОБА_9 , а в правій руці тримаючи за руків`я кухонний ніж, умисно наніс лезом такого ножа один удар по життєво важливому органу, а саме по правій половині шиї ОСОБА_9 , висловлюючи при цьому словесно свій подальший намір щодо позбавлення життя ОСОБА_9 та демонстративно тримаючи лезо ножа біля шиї останнього.
В цей час по вул. Заводській, м. Хмельницького, поряд проходив ОСОБА_10 із своїми товаришами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які помітивши ОСОБА_7 із кухонним ножем в правій руці, сидячи на ОСОБА_9 та усвідомлюючи злочинність наміру ОСОБА_7 щодо позбавлення життя потерпілого, підбігли до ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 стягнувши підозрюваного із ОСОБА_9 , вибили у ОСОБА_7 із руки ніж. Тим самим ОСОБА_7 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме умисного вбивства ОСОБА_9 , у зв`язку із діями ОСОБА_10 та його знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Внаслідок вищеописаних дій ОСОБА_7 , умисно спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження, у вигляді колото-різаної рани правої половини шиї із ушкодженням (проникаюче) гортанні, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.
31.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003516 внесено відомості про кримінальне правопорушення, правова кваліфікація - ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
30.12.2020 року о 22 год. 40 хв. ОСОБА_7 затримано на підставі ст. 208 КПК України.
31.12.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.01.2021 року застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 28.02.2021 року.
04.01.2021 року на підставі постанови виконувача обов`язків керівника Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_13 строк досудового розслідування продовжено до 3 місяців.

Продовжуючи ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що заявлені ризики, які були враховані при обранні підозрюваному запобіжного заходу не зменшилися, а тому враховуючи усі визначенні ст. 178 КПК України обставини лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Непогоджуючись з ухвалою, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалу слідчого судді вважає незаконною, та необґрунтованою.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано покази потерпілого ОСОБА_9 , який відмовився від написання заяви про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, примирився з останнім, має бажання заключити мирову угоду та просив не застосовувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку захисника, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування, вплив на потерпілого та свідків жодним чином не підтверджені.

Разом з тим, слідчим суддею не в повній мірі враховано, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, реєстрації та роботи, дружину, з якою проживає у цивільному шлюбі, дітей, онуків, батьків похилого віку, раніше не судимий, що свідчить про можливість обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої останнім апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя при розгляді клопотання прокурора в повній мірі дотримався цих вимог закону.
Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів.
Разом з тим, слідчий вказав, що ОСОБА_7 не проживає за місцем реєстрації, тісних соціальних зв`язків не має, проживає в орендованому помешканні, не має постійного місця роботи та джерела законних доходів.
Наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, слідчого, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
Окрім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: особу підозрюваного, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має повнолітнього сина; вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, поєднаного з насильством, вчиненим у стані алкогольного сп`яніння.
Тому, суд прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.
Посилання захисника на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків - жодним чином не підтверджені, апеляційний суд до уваги не приймає.
Так, наявність вищезазначених ризиків, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.
Окрім того, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду ухвали, стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, що стало підставою для продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Твердження захисника про те, що слідчим суддею не в повній мірі враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має дитину, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказані обставини були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, апеляційний суд не бере до уваги посилання апелянта на наявність у підозрюваного постійного місця роботи, оскільки як встановлено слідчим суддею ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований.
Що стосується наявності у підозрюваного онуків та батьків похилого віку, то на думку колегії суддів, такі обставини не є беззаперечною підставою для зміни останньому запобіжного заходу на більш м`який.
Врахувавши всі ризики та обставини, визначені ст. 178 КПК України в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що лише найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується апеляційний суд.
Твердження захисника про те, що слідчим суддею не враховано покази потерпілого ОСОБА_9 , який примирився з підозрюваним, має бажання заключити з ним мирову угоду та просив не застосовувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд до уваги не бере, виходячи з наступного.
Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке посягає на життя та зоров`я людини, що є найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Окрім того, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідає суспільному інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом продовження останньому запобіжного заходу є виправданою.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 30 березня 2021 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4