Провадження № 1-кс/932/2475/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000317 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0000317 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

15.06.2021 року до суду надійшла заява обвинуваченого про відвід головуючого судді, яка обвинуваченим та захисником підтримана у судовому засіданні, що було призначено на 15.06.2021 року під головуванням судді ОСОБА_4 .

Заява про відвід обґрунтована наступним чином. Так, 19.05.2021 року представником потерпілого було заявлено клопотання про витребування з ГУ НП у Дніпропетровської області відомостей щодо вчинення ним інших правопорушень, як до моменту настання події дорожньо-транспортної пригоди, так і після неї, по теперішній час. Ці відомості стосуються особисто обвинуваченого та не мають доказового значення у кримінальному провадженні, через що у судовому засіданні і він, і його захисник заперечували проти задоволення клопотання. Недопустимість таких доказів, як відомості про інші судимості обвинуваченого, вчинення обвинуваченим інших правопорушень, які не є предметом цього кримінального провадження, відомості щодо характеру та рис обвинуваченого, встановлена ч. 1 ст. 88 КПК України. Підстави для визнання таких доказів допустимими, що встановлені ч. 2 ст. 88 КПК України, відсутні. Не дивлячись на це, головуючим суддею було задоволено клопотання представника потерпілого. Витребування суддею недопустимих доказів порушує його право на справедливий суд, свідчить про виконання суддею непритаманних їй за законом функцій з підтримання обвинувачення. Зазначене також вказує на порушення принципу змагальності сторін, свободи у поданні ними своїх доказів і у доведеності їх переконливості суду. У ході судового розгляду справи, суддею досліджувались матеріали кримінального провадження та було оголошено те, що усі докази в справі є доказами з боку обвинувачення, що знову вказує на виконання суддею роботи прокурора, який сам мав визначити обсяг доказів сторони обвинувачення. Виконання суддею функції обвинувача свідчить про порушення принципу безсторонності та про те, що правосуддя не чиниться. У перших засіданнях суддею було повідомлено, що вона особисто знайома з батьком захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 та розмірковувала над тим, чи не може бути це підставою для її відводу. У нього склалось враження, що існують невідомі йому особисті обставини, які виключають неупередженість судді.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав відвід з підстав викладених у заяві. Додатково зазначив, що суддею ОСОБА_4 незаконно витребувано інформації щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки це суперечить вимогам КПК. Також, пояснив, що суддя ОСОБА_4 повідомляла у одному із судових засідань, що знає батька його захисника, як кваліфікованого адвоката, оскільки він неодноразово здійснював представництво у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Потерпілі у судове засідання з розгляду заяви обвинуваченого про відвід головуючого судді не з`явились, про причини неявки до суду не повідомили. ОСОБА_9 06.07.2018 року надала до суду заяву, у якій прохала проводити судовий розгляд кримінального провадження у її відсутність в цілому.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, ознайомившись із доводами заявленого відводу, матеріалами кримінального провадження, суд приходить до висновку про залишення заяви про відвід головуючого судді без задоволення за наступних підстав.

Статтею 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п.66, 67).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

Заявлений обвинуваченим відвід головуючому судді ОСОБА_4 ґрунтується на незгоді обвинуваченого з діями судді по витребуванню 20.05.2021 року інформації про його притягнення до адміністративної відповідальності за період часу з 01.01.2015 року по 19.05.2021 року.

В частині обґрунтування відводу діями головуючого судді у судових засіданнях, які виразились у визначенні обсягу доказів сторони обвинувачення на власний розсуд, а також у висловлюваннях щодо доцільності самовідводу через знайомство з батьком захисника обвинуваченого, доводи ОСОБА_3 свого документального підтвердження у матеріалах справи не віднайшли. Незгода обвинуваченого з прийнятими суддею рішеннями вказує на обґрунтування відводу наявністю суб`єктивного критерію. Однак, незгода з процесуальними діями судді під час судового засідання, відповідно до вимог ст. 75 КПК України, не є підставою для відводу. Особа, яка вважає, що діями судді порушуються вимоги закону, має право на оскарження таких дій в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Суд, який розглядає заяву про відвід, не може дати оцінку обґрунтованості та законності дій головуючого судді під час вирішення ним клопотань сторін, оскільки тим самим привласнить повноваження суду вищої інстанції, до компетенції якого відноситься перегляд рішень суду першої інстанції.

Переконливих доводів на підтвердження сумнівів в об`єктивності, неупередженості та безсторонності головуючого судді при розгляді заяви про відвід у судовому засіданні стороною захисту не наведено.

Через те, що доводи обвинуваченого стосовно дій головуючого у засіданні не знайшли свого документального підтвердження, а також тому, що в іншій частині відвід ґрунтується на незгоді з процесуальним рішенням судді щодо витребування доказів, у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 7-9, 21, 75, 80, 81, 309, 372, 376 КПК України, суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000317 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення щодо ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України, у випадку, якщо така апеляційна скарга матиме місце.

Суддя ОСОБА_1