печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 02.12.2020 про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження № 0000430,

В С Т А Н О В И В:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 в порядку п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 02.12.2020 про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження № 0000430.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, що подала скаргу вказує, що постанова про відмову у визнанні потерпілим є необґрунтованою, безпідставною, формально винесеною в порушення вимог КПК України, просить її скасувати.

У судове засідання представник особа, яка подала скаргу не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Правило щодо неможливості розгляду скарг за відсутності особи, що подала скаргу передбачає розгляд скарг за обов`язкової участі особи, разом з тим, особа, яка її подала до суду подав клопотання про розгляд скарги за його відсутності, враховуючи порядок розгляду даної категорії справ, слідчий суддя визнав за можливе перейти до розгляду скарги без участі особи, що подала скаргу в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак суд визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, що Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000430 від 08.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 02.12.2020 відмовлено у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження № 0000430.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Обґрунтовуючи постанову про відмову у визнанні потерпілим слідчий зазначав, що у даній заяві ОСОБА_3 не зазначено жодних доказів завдання йому зазначеним кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Поряд з цим, досудовим слідством встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду від 12.06.2019 у справі № 752/4699/13-к кримінальне провадження № 0000026 від 21.11.2012 повернуто до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду. Остаточне рішення у даній справі Голосіївським районним судом м. Києва не постановлене, що виключає можливість стверджувати заявником про притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, поєднаного з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину і фальсифікацією обвинувального акту в редакції від 14.03.2013 у кримінальному провадженні № 0000026.

Окрім того, суб`єктом звернення у скарзі не наведено обставин, які свідчили б про спричинення заявнику будь-якої шкоди, доказів не надано.

Слідчий суддя, вважає оскаржувану постанову законною, винесеною з дотриманням положень кримінально-процесуального законодавства та з дотримання прав особи у кримінальному провадженні, а відтак відсутні правові підстави для її скасування, а скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 02.12.2020 про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження № 0000430 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1