Справа № 452/1688/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/550/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31.05.2021, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час утримується під вартою у ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19»,

за участю:

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:
Прокурор звернувся з клопотанням до судді про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися. Обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, санкція найтяжчої статті передбачає покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої, що може спровокувати обвинуваченого до втечі. Крім цього, ОСОБА_7 під час судового розгляду, а саме: 02.04.2018 року, 10.12.2018 року, 22.01.2019 року, 11.03.2019 року, 06.05.2019 року, 09.11.2020 року, 11.12.2020 року без поважних причин та без повідомлення суду про своє не прибуття не з`являвся в судові засіданя, у зв`язку з чим до нього судом неодноразово виносились ухвали про привід. Також, ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.03.2019 року ОСОБА_7 був оголошений у розшук, у зв`язку із переховуванням від суду; також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно він не працює, не має постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого, раніше був засуджений за корисливі злочини і на даний час об`єктивно обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, що дає підстави вважати, що він може і надалі займатися злочинною діяльністю, вчиняти інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме затягувати судовий розгляд ухиляючись від явки в суд, оскільки перебував у розшуку.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31.05.2021, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів, тобто до 29 липня 2021 року включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на припущенях щодо дій ОСОБА_7 не зазначивши на які докази з матеріалів кримінального провадження або наданні нових доказів ґрунтується клопотання прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Апелянт вважає, що суд обмежився перерахуванням ризиків зазначених в даній статті. Справа відносно ОСОБА_7 розглядається вже більше 4 років, протягом цього часу обвинувачений не притягався до кримінальної відповідальності іншим судом; не вчиняв спроби уникнути відповідальності, суду не було надано доказів переховування обвинуваченим від суду. Впливати на потерпілого немає можливості, оскільки такий помер.

Апелянт покликається на те, що обвинувачений повідомляв суд про те, що роботи в м. Самборі та Самбірському районі знайти не міг і вимушений був їхати в м. Львів на заробітки, де проживав по АДРЕСА_1 .

Апелянт наголосив, що двоє адвокатів, з якими ОСОБА_7 укладав угоди, про надання правової допомоги, не отримували від суду повісток на судові засідання, х не повідомляли про дати розгляду справи.

Апелянт вважає, що права обвинуваченого порушуються через значне обмеження його волі та вільного пересування. Просить змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу, про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тим, що при вирішенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому, з моменту взяття його під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обстановка не змінилися і це дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити більш м`який запобіжний захід. Крім цього, судом, при вирішенні клопотання, було враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 та тяжкість інкримінованих йому діянь.

Прокурор у кримінальному провадженні про розгляд справи в суді апеляційної інстанції був належним чином повідомлений, однак не прибув, але скерував до суду клопотання з проханням залиши рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволеня, оскільки ризики втечі обвинуваченого від суду ймовірні, з врахуванням попередньої поведінки обвинуваченого та його відношення щодо прибуття в суд для розгляду справи по суті.

Заслухавши доповідача, думку захисника адвоката ОСОБА_6 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_7 , про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, який у клопотанні просив залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суддя суду першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням злочинів, інкримінованих ОСОБА_7 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами контрольного провадження, ОСОБА_7 бвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України. При вирішенні клопотання прокурора суддею було враховано, що, ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, які відносяться до нетяжкого та тяжкого злочинів, за один з яких передбачене покарання до 8 років позбавлення вол , неодноразово не прибував в суд першої інстанції для участі в судових засіданнях, не має постійного місця праці, немає міцних соціальних стосунків.
З врахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, та з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, є підстави продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк два місяці.
Покликання апелянта на те, що суд першої інстанції обмежився лише перерахуванням ризиків без будь-якого обґрунтування не відповідають дійсності.

Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України. Зокрема клопотання містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини ; посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися , обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника обвинуваченого про те, що до обвинуваченого можна застосувати запобіжний захід у вигляді особисто зобов`язання нічим не підкріплені.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

З врахуванням зазначеного вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду від 31 травня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 29 липня 2021 року включно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: