ЄУН 193/383/21 Провадження 1-кп/193/94/21
В И Р О К
іменем України

06 квітня 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївака Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 0000002 від 09.03.2021 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишневе Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого трактористом на ФГ «Дніпро», зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено та визнано доведеним, що 08 березня 2021 року, близько 00:25 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у гостях свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає у будинку АДРЕСА_2 , що належить згідно свідоцтва про право власності ОСОБА_5 , з метою розпиття з ОСОБА_6 спиртних напоїв, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно з корисливих мотивів, заволодів газопальниковим пристроєм автоматикою газовою «ВАКУЛА» (заводський номер НОМЕР_1 ), який знаходився в одній з кімнат біля газового котла.
Після цього, маючи намір довести свої злочинні дії до завершення, ОСОБА_3 , поклав вказаний газопальниковий пристрій до поліетиленового мішку, який знайшов у цій кімнаті, та маючи можливість покинути приміщення кімнати з викраденим майном, був виявлений господарем домоволодіння ОСОБА_5 , тим самим не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_5 матеріальні збитки, які згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1087/21 від 30.03.2021, складають у розмірі 1225,00 грн., та які в ході досудового розслідування були відшкодовані потерпілому повністю, шляхом повернення викраденого майна.
20 листопада 2020 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Судовий розгляд даного кримінального провадження до цього часу не завершено.
Відтак, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
На досудовому розслідуванні між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 , 31 березня 2021 року було досягнуто та підписано угоду про примирення, за змістом якої підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні
Згідно до ч.3, ч.5 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років обмеження волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладанням обов`язків передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
При цьому слід зауважити, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-471 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді обмеження волі з застосуванням іспитового строку.
У судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладені в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання у потерпілого ОСОБА_5 з`ясовано, що останній розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілого суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Крім цього, обвинуваченому роз`яснено зміст ч.ч.5, 6, 7 ст.474 КПК України, який йому зрозумілий та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є його відмова від здійснення прав, передбачених ч.4 ст.474 КПК України, а саме відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.
Також ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.
Після таких роз`яснень обвинувачений ОСОБА_3 не заперечив проти затвердження угоди.
Прокурор та потерпілий у підготовчому судовому засіданні також просили затвердити угоду про примирення.
Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 відноситься до категорії нетяжких.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття. Обтяжуючих покарання обставини судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Крім того, згідно абз. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, на обвинуваченого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, слід покласти обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, які обтяжують покарання.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся. Процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 31 березня 2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі положень ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що на нього покладаються, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Речові докази: мішок жовтого кольору з пристроєм до газового котла сірого кольору, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому як законному власнику.
Матеріали кримінального провадження № 0000002 від 09.03.2021 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/383/21 (провадження №1-кп/193/94/21).
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вирок вважається таким, що не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1