печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представників особи в інтересах, якої подано скаргу - адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 25.02.2020 року та зміну раніше повідомлення підозри від 05.10.2020 року із змінами та доповненнями,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із скаргою на повідомлення про підозру від 25.02.2020 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 05.10.2020 року у кримінальному провадженні № 0000848 від 27.10.2020 року.

В скарзі, з урахуванням поданих уточнень, адвокат ОСОБА_3 просив:

скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 358 та ч. 3 ст. 365-2 Кримінального кодексу України, складену та вручену слідчим центрального апарату Державного бюро розслідувань та погоджену прокурором Офісу Генерального прокурора 25 лютого 2020 року в межах кримінального провадження № 0000956 від 04.11.2013 року та виділеного у кримінальне провадження № 0000848 від 27.10.2020 року;

скасувати змінене повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 362 та ч. 3 ст. 365-2 Кримінального кодексу України складену та вручену слідчим центрального апарату Державного бюро розслідувань та погоджену прокурором Офісу Генерального прокурора 05 жовтня 2020 року в межах кримінального провадження № 0000956 від 04.11.2013 року та виділеного у кримінальне провадження № 0000848 від 27.10.2020 року;

зобов`язати прокурора, який входить до групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000848 від 27.10.2020 року внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Особа, яка звернулася із скаргою - адвокат ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 в засіданні скаргу підтримали та просили її задовольнити, з підстав наведених в ній.

Прокурор в засіданні доводи скарги не визнав, просив в задоволенні скарги відмовити, вважаючи скаргу безпідставною.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представників особи, яка звернулася зі скаргою та пояснення прокурора, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, приходить до наступного висновку.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.

Так, згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Так, слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000848 від 27.10.2020 року, виділеному з кримінального провадження № 0000956 від 04.11.2013 року, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 362 та ч. 3 ст. 365-2 Кримінального кодексу України.

25.02.2020 року слідчим другого слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 складено відносно ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

05.10.2020 року старшим слідчим в ОВС третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління підполковником Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 складено відносно ОСОБА_6 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст.362 КК України.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до п. 4 §2«Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, тобто після 16.03.2018 року.

З поданої скарги та долучених до неї матеріалів вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_7 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2020 року за № 0000848, тобто після 16.03.2018 року, тому слідчий суддя, відповідно до ст. 303 КПК України не позбавлений можливості вирішення питання щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема повідомлення слідчого, прокурора про підозру, передбаченому КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що 04.11.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом вчинення кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні № 0000956.

Відповідно до пунктів 71-72 картки про рух кримінального провадження № 0000956 в цьому кримінальному провадженні 05.09.2018 року повідомлено про підозру ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено:

1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 2 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати:

1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості;

3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000956 повинно було закінчитися 05.11.2018 року, а загальний строк досудового розслідування міг бути продовжений, у передбаченому КПК України порядку, не більше, ніж до 05.09.2019 року.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури № 139 від 06.04.2016 року, облік кримінальних проваджень під час досудового розслідування здійснюється шляхом внесення до Реєстру відомостей щодо руху кримінальних проваджень, зокрема, про продовження строку досудового розслідування (статті 219, 294 КПК України).

Згідно з п. 1 статті 2 Розділу І зазначеного Положення, до реєстру вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; передачу матеріалів та відомостей іншому органу досудового розслідування або за місцем проведення досудового розслідування (частина п`ята статті 36, частина сьома статті 214, статті 216, 218 КПК України); прізвище, ім`я, по батькові керівника прокуратури, органу досудового розслідування, слідчого, прокурора, який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво; дату затримання (звільнення) особи; обрання, зміну та скасування запобіжного заходу (статті 176178, 200, 202, 492, 493, 508 КПК України); час та дату повідомлення про підозру, зміну, скасування повідомлення про підозру, особу, яку повідомлено про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (частина четверта статті 278, стаття 279, частина друга статті 307 КПК України); час та дату складання повідомлення про підозру, особу, стосовно якої складено повідомлення про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність у разі неможливості повідомлення такій особі про підозру з об`єктивних причин (стаття 277 КПК України); юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру (частина восьма статті 214 КПК України); дату та підставу здійснення (скасування) спеціального досудового розслідування (частина шоста статті 297-4 КПК України); зупинення та відновлення досудового розслідування (частина четверта статті 280, частина друга статті 281, частина третя статті 282 КПК України); оголошення розшуку підозрюваного (стаття 281 КПК України); об`єднання та виділення матеріалів досудових розслідувань (стаття 217 КПК України); продовження строків тримання під вартою та досудового розслідування (статті 197, 199, 219, 294 КПК України); встановлені, відшкодовані матеріальні збитки, суми пред`явлених позовів у кримінальному провадженні, вартість арештованого майна; закінчення досудового розслідування (частина третя статті 283 КПК України); інші відомості, передбачені в електронних картках.

З даних картки про рух кримінального провадження № 0000956 вбачається, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено постановою військового прокурора ОСОБА_11 від 07.12.2018 року до шести місяців.

Причому, відомості про постанову від 07.12.2018 року, як видно з картки про рух кримінального провадження, внесені вчасно та послідовно з іншими відомостями, що вносилися до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Натомість, відомості постанови військового прокурора ОСОБА_11 від 30.10.2018 року, якою було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000956 до 05.03.2019 року, не відображені у картці про рух кримінального провадження, що свідчить про обгрунтованість доводів особи, яка подала скаргу, про те, що ця постанова була винесена після закінчення строку досудового розслідування.

Враховуючи викладене, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000956 закінчився 05.11.2018 року, а згідно з даними постанови прокурора від 30.10.2018 року 05.03.2019 року.

Оскільки з 05.03.2019 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000956 не продовжувався у встановленому законом порядку, то повідомлення про підозру ОСОБА_7 25.02.2020 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри 05.10.2020 року було вручено після закінчення строків досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого від 27.10.2020 року матеріали щодо ОСОБА_7 були виділені з кримінального провадження № 0000956 у кримінальне провадження № 0000848 від 27.10.2020 року.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження, у тому числі є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, та, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зокрема, «основне призначення процесуальних норм - захистити обвинуваченого від будь-яких проявів зловживання владою» («Коем проти Бельгії» (22.06.2000), 102).

Так, єдиним критерієм, який дозволяє визначити, які дії чи бездіяльність органу дізнання, слідчого, прокурора, які рішення цих органів та осіб можуть бути оскаржені до суду та хто саме має право на таке оскарження, є обмеженням конституційних прав і свобод громадян або створення перепон для доступу до правосуддя.

Відповідно до ст. 9 ч. 1 КПК України під час кримінального провадження слідчий суддя, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно зі ст. 9 ч. 5 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 ч. 6 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження здійснюється шляхом судового контрою у відповідності до положень ст. 7 КПК України.

Ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно зі ст. 277 КПК України, повідомлення має містити: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Статтею 278 КПК України визначено порядок здійснення повідомлення про підозру та обов`язок роз`яснення прав підозрюваного, а саме: письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень; письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Відповідно до норм чинного законодавства, на момент винесення рішення про повідомлення про підозру повинні буди: - висунуті всі можливі, в тому числі і взаємовиключні версії у справі; усі версії у справі, всебічно перевірені; усі версії, крім однієї - про винуватість підозрюваного, спростовані зібраними доказами, а версія про винуватість особи повинна знайти підтвердження системою незаперечних доказів;- у справі зібрано таку сукупність допустимих та достовірних фактичних даних (доказів), яка дає змогу дійти однозначного висновку про вчинення злочину чи іншого кримінального правопорушення особою, яка притягається до відповідальності, та виключає будь-які сумніви щодо її вини (сама особа, яка притягається до відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість); - відсутність обставин, що виключають кримінальну відповідальність особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, встановлено в процесі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи.

Зважаючи на це, закон не містить однозначних вказівок на те, на якому саме етапі кримінального провадження має бути повідомлено про підозру, орієнтуючи слідчого на фактичні обставини справи - тоді, коли буде достатньо доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до повідомлення про підозру, ОСОБА_7 нібито шляхом зловживання своїми повноваженнями нотаріуса та державного реєстратора з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Згідно зі ст. ст. 477 та 478 КПК України щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365-2 КК України, провадження може бути розпочато слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, яка подається протягом строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до витягу із ЄРДР, відомості про кримінальне правопорушення за ст. 365-2 КК України було внесено 21 листопада 2017 року на підставі заяви ОСОБА_12 , яка просила внести відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190, 358, 364 та 388 КК України.

У матеріалах кримінального провадження відсутня заява потерпілого про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365-2 КК України, що свідчить про необґрунтованість повідомлення про підозру та початок здійснення досудового розслідування без належних на те законних підстав.

Диспозиція статті 365-2 КК України зазначає, що відповідальність настає за зловживання своїми повноваженнями нотаріусом з метою отримання неправомірної вигоди, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.

Однак, у випадку зазначеного кримінального провадження, прокурор обмежився лише формальними даними, натомість посилання на мету отримання неправомірної вигоди та будь які докази вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 358, ч.3 ст. 365-2 КК України у повідомленні відсутні.

05.10.2020 року відносно ОСОБА_7 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст.362 КК України

В змісті повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, як передбачає п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, яким би передувала безсумнівна система належних до справи, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи, яка б виключала сумніви щодо того, що 1) кримінальне правопорушення справді відбулося; 2) кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; 3) діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення; 4) відсутні обставини, які виключають її відповідальність.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series А, № 300-А). Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі "Чеботарі проти Молдови", № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)".

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зокрема, відповідно до положень ст. 84 КПК України вказують, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Разом з тим, згідно вимог ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 Закону України «Про нотаріат», Міністерство юстиції України, його територіальні органи проводять перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за певний період. Проведення повторної перевірки з тих питань, які вже були предметом перевірки, не допускається, крім перевірки за зверненням фізичної чи юридичної особи в межах предмета звернення та відповідно до повноважень Міністерства юстиції України, його територіальних органів.

Механізм здійснення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства визначає Порядок проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затверджений наказом Міністерства юстиції України №357/5 від 17 лютого 2014 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 лютого 2014 року за №298/25075

За наслідками такої перевірки комісія складає довідку про результати проведеної перевірки з висновками.

Проте, за відсутністю підтвердження існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження підозра не може бути обґрунтованою.

Стороною обвинувачення до матеріалів скарги не долучено та в судовому засіданні не надано висновку перевірки організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , в якому відображено порушення ОСОБА_6 вчинення нотаріальних дій відповідно до Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а тому вимоги ст.ст. 276, 84, 85 КПК України, недотримані та невиконанні.

При цьому слідчий суддя зазначає, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Суд при постановлені ухвали, керується, крім іншого, висновками ЄСПЛ у справі «Фокс, Кампбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення» та така кількість доказів на даний час у вказаних матеріалах наведена.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 було здійснено поза межами кримінального провадження, безпідставно та зі значними порушеннями норм кримінально - процесуального законодавства, а тому вони підлягають скасуванню.

Що стосується вимоги скарги про зобов`язання прокурора внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 , то вона є передчасними, оскільки прокурор ще не вчинив такої бездіяльності, яка б могла бути оскаржена у передбаченому КПК України порядку, а тому задоволенню не підлягає.

Таким чином, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 9, 22, 26, 277, 278, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 25.02.2020 року та зміну раніше повідомлення підозри від 05.10.2020 року із змінами та доповненнями, задовольнити частково.

Скасувати повідомлення старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 про підозру від 25.02.2020 року ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000848 від 27.10.2020 року.

Скасувати повідомлення старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри від 05.10.2020 року ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000848 від 27.10.2020 року.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1