КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/482/2021 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0012096 по обвинуваченню за ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка, Донецької області, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Олександрівка, Бобровицького району, Чернівецької області, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 07.05.2008 Броварським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі, звільнений 13.05.2011 від відбування покарання УДО на 1 рік 5 місяців 24 дні,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Бровари, Київської області, громадянина України, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , такого, раніше не судимого,

за апеляційними скаргами прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.3 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.3 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.3 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишено без зміни.
Обвинуваченому ОСОБА_8 , до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід у виді застави,залишено без зміни, після чого сума застави підлягає поверненню заставодавцю (заставодавцям), на їх вимогу.
Строк покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обраховано з 06 червня 2019 року. Попереднє ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_6 , починаючи з 21.12.2016 року (день затримання) по 05.06.2019, включно, ОСОБА_7 , починаючи з 23.12.2016 (день взяття під варту) по 05.06.2019, включно, зараховано у строк покарання, керуючись вимогами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-УІІІ, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту затримання, після вступу вироку в законну силу. Попереднє ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_8 , починаючи з 09.02.2017 (день взяття під варту) по 27.12.2018 (день звільнення з СІЗО у зв`язку з внесенням застави), зараховано у строк покарання, керуючись вимогами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-УІІІ, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 визнані винуватими у тому, що вони зустрілись 19.12.2016 близько 23:00 години в АДРЕСА_4 , і в ході зустрічі ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_6 та ОСОБА_16 інформацію про те, що знає чоловіка, який зберігає у власному помешканні значну суму грошових коштів, і запропонував останнім вчинити розбійний напад на цю особу з метою заволодіння його майном, на що ОСОБА_6 та ОСОБА_17 погодились.

21.12.2016 близько 02:00 години ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_17 з м. Бровари Київської області на невстановленому досудовим розслідуванням автомобілі відправились до м. Києва, де зупинились біля автомобільної заправки неподалік приватного будинку АДРЕСА_5 та визначивши роль і участь кожного у здійсненні нападу, домовились, що ОСОБА_7 і ОСОБА_17 відправляться безпосередньо до будинку, щоб через вікно проникнути всередину, після чого використовуючи електричний шокер, який попередньо був взятий ОСОБА_7 як знаряддя вчинення злочину, здійснять напад на потерпілого ОСОБА_18 з метою заволодіння належними йому грошовими коштами, а ОСОБА_19 залишиться на подвір`ї координуючи дії останніх та спостерігаючи за навколишньою обстановкою з метою завчасно повідомити спільників в разі виникнення небезпеки для них та в подальшому ОСОБА_7 і ОСОБА_17 сприятимуть йому у незаконному проникненню у житло, відчинивши вхідні двері з середини.
Близько 04 години ОСОБА_7 , ОСОБА_19 та ОСОБА_17 діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, розпочали реалізацію спільного, заздалегідь підготовленого та обговореного злочинного плану, щодо вчинення розбійного нападу з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_18 із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, поєднаного із проникненням у його житло.
При цьому, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_17 підійшли до приватного будинку АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_18 , де побачили драбину, за допомогою ОСОБА_20 з ОСОБА_17 піднялись на другий поверх зазначеного будинку, та через незамкнений отвір вікна незаконно проникли до його приміщення.
В свою чергу ОСОБА_19 , згідно відведеної йому ролі, залишився чекати їх на подвір`ї. ОСОБА_7 та ОСОБА_17 в приміщенні будинку зайшли до кімнати ОСОБА_18 , який в той момент знаходився у лежачому положенні на ліжку, та здійснили на нього розбійний напад. Зокрема, стягнувши потерпілого з ліжка на підлогу, почали наносити йому удари кулаками та ногами в різні частини тіла. Окрім того, ОСОБА_7 , з метою припинення опору з боку ОСОБА_18 , почав застосовувати відносно останнього заздалегідь взятий з собою електричний шокер, наносячи ним удари в частину живота та грудної клітини.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, ОСОБА_17 , відчинив вхідні двері до будинку ОСОБА_21 , який незаконно проникнувши до зазначеного приміщення, спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_17 продовжив наносити ОСОБА_18 удари кулаками та ногами в різні частини тіла, після чого, з метою припинення опору з боку потерпілого, ОСОБА_19 повалив його на землю, та двома руками почав утримувати.
ОСОБА_19 дістав з кишені заздалегідь взятий з собою як знаряддя вчинення злочину, пневматичний пістолет, наніс ним ОСОБА_18 декілька ударів в потиличну частину. В результаті нанесених ударів з боку ОСОБА_22 , ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , потерпілому ОСОБА_18 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудей у вигляді переломів 6, 7, 9, 10 ребер зліва з явищами лівобічного пневмоториксу, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості; синців в лівій підочній ділянці, передній поверхні шиї в середній третині, в ділянці правого ліктьового згину, в проекції 9-10 ребер зліва по пахвовим лініям, забійної рани в потиличній ділянці зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , користуючись неможливістю вчинення будь-якого опору з боку потерпілого, почали оглядати та обшукувати приміщення кімнати з метою винайдення та заволодіння грошовими коштами, однак в подальшому зрозуміли, що їх дії помічені сином ОСОБА_18 - ОСОБА_23 , який перебував в сусідній кімнаті, і від шуму в кімнаті батька прокинувся та вирішив його перевірити, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_17 залишили місце вчинення злочину та кинулися тікати, однак через незначний проміжок часу, ОСОБА_23 , який кинувся переслідувати нападників, наздогнав та затримав одного з них, а саме ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити за ч.3 ст.187 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 - покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; обвинуваченому ОСОБА_6 - покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Вважає, що судом 1-ї інстанції не в достатній мірі оцінено матеріали, які характеризують обвинувачених.

В апеляційних скаргах, вимоги яких співпадають за змістом, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 , посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, просять вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю достатніх даних для доведення винуватості ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України.

Вважають, що стороною обвинувачення не надано достатньо належних, допустимих та переконливих доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_8 поза розумним сумнівом.

Зазначають, що показання потерпілого ОСОБА_18 , на які посилається суд 1-ї інстанції, як на доведеність винуватості ОСОБА_8 , є спотвореними та такими, що не підтверджують його участь у вчиненні злочину; показання свідка ОСОБА_24 є недопустимим доказом, ,на який суд не мав права посилатися.

Вважають, що свідками сторони захисту, а також обвинуваченим ОСОБА_6 фактично спростовані обставини готування до злочину 19.12.2016 та участі обвинуваченого ОСОБА_8 у його вчиненні 21.12.2016.

Звертають увагу, що інші матеріали кримінального провадження, зокрема висновки спеціалістів та експертів, не підтверджують доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненому.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 посилаючись на невідповідність призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому, ОСОБА_6 за ч.3 ст.187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання, яке буде співрозмірним вчиненому.
Зазначає, що свою вину визнав у повному обсязі, викрив інших учасників злочину та організатором його вчинення не був.
Вважає, що судом 1-ї інстанції не враховані дані про його особу, адже він раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, на час затримання був працевлаштований.

В доповненні до апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 захисники ОСОБА_15 та ОСОБА_14 вважають вирок суду щодо обвинуваченого незаконним та необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню за відсутності достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Звертають увагу, що інкримінований злочин ОСОБА_8 не вчиняв, оскільки в ніч з 20 по 21 грудня 2016 року знаходився вдома, що підтверджується показаннями свідків, однак суд 1-ї інстанції безпідставно не взяв їх до уваги.
Також зазначають, що обвинувачений ОСОБА_7 обмовив ОСОБА_8 з метою отримати менший строк покарання, при цьому під час досудового слідства та в суді він надавав кардинально різні показання.
Звертають увагу, що в рішенні суду показання потерпілого ОСОБА_18 різняться з фактичними обставинами справи, встановленими в журналі судового засідання, а отже суд спотворив показання потерпілого.
Також зазначають про недопустимість протоколу впізнаня ОСОБА_8 , оскільки напередодні сину потерпілого неодноразово показували обвинуваченого як особу, яка причетна до злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін кримінального провадження, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Висновок про доведеність винуватості і кваліфікацію дій ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в апеляційних скаргах не оскаржується, а отже колегія суддів його не переглядає в порядку ст. 404 КПК України.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України за обставин, встановлених судом 1-ї інстанції, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами: викривальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який показав, що 21.12.2016 разом з ОСОБА_6 і ОСОБА_8 утрьох реалізовували спільний злочинний умисел, направлений на вчинення грабежу; показаннями потерпілого ОСОБА_18 який впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як осіб, які проникли до його будинку і вчинили на нього напад із застосуванням насильства, небезпечного в момент заподіяння; показаннями свідка ОСОБА_23 , який на крики батька ОСОБА_18 забіг до його кімнати та погнався за обвинуваченими, яких побачив усіх трьох в світлі ліхтарів на відстані 15-20 метрів та які побігли в бік Червонозоряного проспекту, і одного з них ОСОБА_6 він затримав; даними протоколів пред`явлення осіб для впізнання з відеозаписом (т.1 а.с. 215-220, т.2 а.с.27-33); даними протоколів огляду місця події від 21.12.2016 з фото- та відеофіксацією (т.1 а.с. 12-26, 29-37, 39-45,49-52, 56-59, т.1 а.с.71-83,90-96,18-120; даними експертних висновків №№ 1314, 22, 23, 36 (т.1 а.с.105-112, т.1 а.с. 63-66, т.1 а.с. 70-73, т.1 а.с.150-153); даними протоколу огляду речей, (т.1 а.с.84-88); даними протоколу проведення слідчого експерименту від 21.02.2017 за участі ОСОБА_7 та його захисника. Довід апеляційної скарги про неналежність вказаного доказу, як підписаного іншою особою, є необґрунтованим, оскільки свого підтвердження не знайшов, а крім того клопотань про його дослідження стороною захисту не заявлялось.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_7 підтвердив свої показання, зокрема про вчинення інкримінованого злочину ним спільно з ОСОБА_6 і ОСОБА_8 .
ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції також свою вину у вчиненому визнав повністю.
Доводи сторони захисту про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення по справі не доведена, були належним чином досліджені в судовому засіданні, однак свого підтвердження не знайшли, а сукупність належних, допустимих та безсумнівно переконливих доказів, які досліджені судом 1-ї інстанції, поза розумним сумнівом підтверджує винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 .

Суд 1-ї інстанції обґрунтовано критично віднісся та не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , оскільки вони добре знайомі та перебувають у товариських стосунках з обвинуваченим ОСОБА_8 , і розцінив їх показання як спробу ввести в оману суд з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинуваченим за вчинене, а крім того, їх свідчення повністю спростовуються доказами, наданими стороною обвинувачення.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України кваліфіковані правильно і підстав для закриття провадження відносно нього, як про це просять апелянти, не вбачається.

Щодо доводу апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченим більш суворого покарання, колегія суддів знаходить безпідставними.
Так, покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 обрано судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України.
Дослідивши в судовому засіданні дані про особи обвинувачених, колегія суддів встановила, що вони узгоджуються з висновком суду 1-ї інстанції. Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_6 , раніше не судимий, за місцем проживання, зазначеним в обвинувальному акті, не зареєстрований, згідно висновку судово-психіатричної експертизи ознак будь-якого психічного захворювання не виявляє і у період кримінального правопорушення не виявляв та за своїм психічним станом на той період часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; виявляє ознаки епізодичного зловживання спиртними напоями та психоактивних речовин групи стимуляторів, втім на спеціальних обліках не перебуває; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 не встановлено.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, згідно висновку судово-психіатричної експертизи, ознак будь-якого психічного захворювання не виявляє і у період кримінального правопорушення не виявляв та за своїм психічним станом на той період часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; виявляє ознаки епізодичного вживання психоактивних речовин групи стимуляторів, однак протинаркоманічного та протиалкогольного лікування не потребує; на спеціальних обліках не перебуває; обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, зазначивши про відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Суд також врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг від жителів на нього не надходило, а обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Дослідивши в суді апеляційної інстанції за клопотанням сторін дані про особу обвинувачених, колегія суддів встановила, що обвинувачений ОСОБА_6 має малолітню дитину ОСОБА_29 , 2008 р.н., до дня затримання працював продавцем гіпермаркету «Епіцентр К» і за місцем роботи характеризується позитивно; обвинувачений ОСОБА_7 має малолітню доньку ОСОБА_7 , 2011 р.н., матір-пенсіонерку, яка потребує лікування та догляду, страждає хронічним захворюванням. Вказані характеризуючи обставини лише підтверджують висновки суду 1-ї інстанції в частині призначеного покарання та спростовують довід апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченим більш суворого покарання.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого злочину, характеризуючі дані про особи обвинувачених, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд обґрунтовано ухвалив за необхідне призначити покарання, кожному з обвинувачених, передбачене санкцією кримінального закону, за яким визнав їх винуватими у виді позбавлення волі на певний строк, з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації всього майна належного на праві власності кожному з обвинувачених, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для їх виправлення й попередження вчинення нових злочинів, і з цим погоджується колегія суддів.

Також судом 1-ї інстанції встановлено, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 вчинили злочин до 20.06.2017, а тому керуючись правовим висновком Верховного Суду у постанові від 29.08.2018, правильно зарахував у строк покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченим ОСОБА_6 з 21.12.2016 та ОСОБА_7 , по з 23.12.2016 року по 05.06.2019 (день ухвалення вироку), включно, і ОСОБА_8 з 09.02.2017 року по 27.12.2018 року (день звільнення з СІЗО у зв`язку з внесенням застави) керуючись вимогами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-УІІІ, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , на час апеляційного розгляду даного кримінального провадження продовжували перебувати під вартою у Київському СІЗО, вирок суду 1-ї інстанції необхідно змінити в частині обрахування строку покарання, зарахувавши згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України та Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 21.12.2016 по 17.05.2021 та ОСОБА_7 з 23.12.2016 по 17.05.2021 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення зі 2 дні позбавлення волі, та відповідно запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з повним відбуттям ним призначеного покарання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Таким чином, при перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 змінити в частині обрахування строку покарання, зарахувавши згідно вимог ч.5 ст. 72 КК України та Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 21.12.2016 по 17.05.2021 та ОСОБА_7 з 23.12.2016 по 17.05.2021 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення зі 2 дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з повним відбуттям призначеного покарання та звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Касаційна скарга може бути подана протягом 3-х місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді _____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4