Ухвала

Іменем України

23 червня 2021 року

м. Київ
провадження № 51-2079 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року.
Суть питання та встановлені судом обставини
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій порушував питання про перегляд у касаційному порядку ухвали Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, просив її скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Водночас, його касаційну скаргу було залишено без руху внаслідок невідповідності скарги вимогам статей 427, 438 КПК України. А саме, засуджений не вказав, які саме вимоги матеріального або процесуального права порушені апеляційним судом. Касаційна скарга засудженого містила формальне посилання на порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, і в ній відсутні обґрунтовані доводи щодо незаконності ухвали цього суду. Вимоги ОСОБА_4 не узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги.
Тому суд касаційної інстанції встановив строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали. Також засудженому було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде йому повернута.
Копія ухвали Верховного Суду від 31 травня 2021 року була направлена за місцем відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , яку він отримав 4 червня 2021 року.
Мотиви суду
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З поданої на усунення недоліків касаційної скарги вбачається, що засуджений ОСОБА_4 не погоджується зухвалою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, якою повернуто його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2008 року, вказує про необхідність її скасування, однак й цього разу не наводить правового обґрунтування щодо її незаконності з наведених підстав, передбачених ст. 438 КПК України, не вказує, які саме вимоги матеріального або процесуального права порушені апеляційним судом. Касаційна скарга засудженого знову містить формальне посилання на порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, однак у ній відсутні обґрунтовані доводи щодо незаконності ухвали цього суду, з огляду на положення ст. 412 КПК України.
Разом з цим, засуджений посилається на порушення Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН, однак взагалі не вказує в чому конкретно, на його думку, полягають ці порушення, з посиланням на закріплені в ньому статті, та яким чином вони вплинули на правильність постановленого щодо нього судового рішення.
Крім того, вимоги засудженого про скасування ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду у суді першої чи апеляційної інстанції є некоректними. Суд касаційної інстанції не ревізує ухвалу місцевого суду, а тому не може призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Таким чином, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 31 травня 2021 року недоліків касаційної скарги засуджений не усунув.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути.
З цих підстав Суд постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5