Справа № 545/712/21
Провадження № 1-в/545/148/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Букачівка, Рогатинського району Івано-Франківської області , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, до засудження не працював, раніше судимого:

-10.07.2019 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309,75,76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

-04.03.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185,70,71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі,

Засудженого 09.06.2020 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309,70 КК України до 2 років позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання період перебування під вартою з 27.08.2019 року по 09.06.2020 року,

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.01.2021 року приведено у відповідність до вимог діючого законодавства вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10.07.2019 року та ОСОБА_4 вважається засудженим за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

В іншій частині даний вирок відповідає вимогам діючого законодавства України.

Приведено у відповідність вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04.03.2020 року та ОСОБА_4 вважається засудженим за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

В іншій частині даний вирок відповідає вимогам діючого законодавства України.

Приведено у відповідність вирок Деснянськогоо районного суду м. Києва від 09.06.2020 року та ОСОБА_4 вважається засудженим за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

ОСОБА_4 вважається засудженим за цим вироком та за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.03.2020 року, за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70,ст. 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до покарання у вигляді 2 ( двох ) років позбавлення волі.

В іншій частині даний вирок відповідає вимогам діючого законодавства України,

Початок строку 09.06.2020 року, кінець строку 27.08.2021 року,

Про умовно-дострокове звільнення ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув Ѕ частину строку покарання і довів своє виправлення.

Засуджений та представник колонії в судове засідання не з`явилися, направивши на адресу суду заяв и про розгляд справи без їх участі.

Прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечував, вважає, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.2,3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так , ОСОБА_4 , який раніше засуджувався за вчинення умисних злочинів , на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, за який засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.06.2020 року за ч. 1 ст. 309,70,72 КК України до 2 років позбавлення волі .

Встановлено, що засудженим відбута Ѕ частина строку покарання .

За весь час відбування покарання засуджений мав 1 заохочень та 1 стягнення.

Як вбачається із характеристик на засудженого ОСОБА_4

від 14.09.2020 року, останній характеризується посередньо, ( а.о.с. 75,79,83 ).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідань комісії Божковської виправної колонії від 14.09.2020 р. № 17, згідно яких вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення в зв`язку із чим йому було відмовлено у заміні умов тримання, заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, застосуванні умовно-дострокового звільнення (а. о/с 77,81,85).

Згідно останньої за часом характеристики на засудженого ОСОБА_4 , направленої до суду після подачі засудженим заяви про умовно-дострокове звільнення, а саме 09.04.2021 року, останній характеризується посередньо, довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Досліджені характеристики на засудженого ОСОБА_4 свідчать про позитивні зміни, які сталися у його поведінці та вказують на те, що останній тільки стає на шлях виправлення, остання за часом характеристика не є беззаперечним доказом того, що засуджений твердо став на шлях виправлення та заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Викладене вказує на те, що ОСОБА_4 в повній мірі не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Питання про місце проживання після звільнення засудженого не вирішене.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд враховує особу засудженого, дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, в тому числі, і за останній час, який безпосередньо передує розгляду заяви, виходить з того, що єдиною та достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою у процесі відбування покарання.

Таким чином, встановлені судом обставини не дають підстави вважати , що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_4 довів своє

виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1