Ухвала

Іменем України
28 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 743/30/20
провадження № 51- 2106 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової
палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 травня 2020 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку з підстави невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Скаргу просить розглянути за його участю.
Водночас засуджений ОСОБА_4 у скарзі зазначив прохання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яке, по суті, є клопотанням про поновлення касаційного строку, у якому посилається на те, що його захисник не подав своєчасно касаційну скаргу в його інтересах та не підтримує з ним спілкування з надання правової допомоги, тому він ознайомлювався з матеріалами провадження і особисто написав та подав касаційну скаргу, у зв`язку з чим пропустив строк на касаційне оскарження судових рішень.
Суд, перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі та клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, дослідивши надані засудженим копії судових рішень, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з таких підстав.
Згідно із ч.2 ст.426 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до практики Європейського суду здійснені поза межами встановленого законом процесуального строку провадження у справі чи поза межами встановленого строку застосування певних процесуальних актів дії, у тому числі суду, визнаються незаконними, а отримані при цьому результати таких дій юридично нікчемними.
23 квітня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 травня 2020 року, тобто через значний проміжок часу, поза межами визначеного процесуальним законом строку на касаційне оскарження, який минув 19 серпня 2020 року.
У клопотанні засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на поважні причини пропуску строку, зокрема на те, що його захисник не подав своєчасно касаційну скаргу в його інтересах та не підтримує з ним стосунки з правової допомоги, а тому він ознайомлювався з матеріалами провадження і особисто написав касаційну скаргу, у зв`язку з чим пропустив строк на касаційне оскарження судових рішень, в цілому не вказав обґрунтувань про наявність саме таких причин, через які ним пропущений строк касаційного оскарження. На думку Суду, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, неподання своєчасно захисником касаційної скарги та відсутність спілкування із захисником з приводу правової допомоги не є безумовними і поважними причинами поновлення строку на касаційне оскарження.
На переконання Суду, зі змісту поданого засудженим клопотання не вбачається обґрунтованих підстав для поновлення строку касаційного оскарження, оскільки ним не зазначено в клопотанні та не надано доказів на підтвердження того, що він був позбавлений реальної можливості в порядку, передбаченому законодавством, реалізувати свої права на отримання належної правової допомоги зі сторони захисту в частині подання касаційної скарги, також ним не наведено переконливих доводів на підтвердження того, що саме ознайомлення з матеріалами провадження в період строку на касаційне оскарження певним чином вплинуло на своєчасність подання скарги до суду касаційної інстанції.

Як убачається зі змісту наданих судових рішень, інтереси засудженого ОСОБА_4 в суді першої й апеляційної інстанції представляв захисник ОСОБА_5 .
Оскільки з дня постановлення ухвали апеляційного суду від 19 травня 2020 року минув досить тривалий час, засуджений мав достатньо часу та не був позбавлений можливості самостійно як учасник даного кримінального провадження подати касаційну скаргу в межах передбаченого законом тримісячного строку.
Інших причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданому клопотанні засудженим не наведено.
Згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Ураховуючи положення чинного КПК, наведені засудженим причини значного пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень не можна визнати поважними, у зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання засудженого щодо поновлення йому цього строку.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.

Прохання засудженого про розгляд касаційної скарги з його участю не може бути вирішено у цьому провадженні, оскільки таке питання вирішується судом касаційної інстанції у разі прийняття рішення про відкриття касаційного провадження за скаргою та під час підготовки провадження до касаційного розгляду.
Керуючись ст.429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2020 року та ухвали Чернігівського апеляційного суду від 19 травня 2020 року.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 травня 2020 року разом з усіма доданими матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3