Справа № 558/111/21
номер провадження 1-кп/558/50/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000001, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, неодруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

сторони судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий (цивільний позивач) ОСОБА_5 , обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_3 , суд -

в с т а н о в и в:

1 січня 2021 року, приблизно о 04:00 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці біля бару «Вікторія», що в с. Вербень, Дубенського району Рівненської області, зустрів ОСОБА_5 , під час чого у нього виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, з метою заподіяння шкоди здоров`ю іншій особі, підійшов до ОСОБА_5 та, взявши його лівою рукою за одяг, наніс два удари правою рукою в ліву частину голови ОСОБА_5 , а саме: в ділянку вуха та скроні, в результаті чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, закритого уламкового перелому кісток носа, струсу головного мозку, крововиливу в м`які тканини в скронево-виличній ділянці зліва, параорбітальних крововиливів зліва, субконьюнктивального крововиливу зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 32 від 2 лютого 2021 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затв. Наказом №6 Мінітерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року).

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Зазначену кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає вірною.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав показання про те, що дійсно 1 січня 2021 року в нічний час перебував у барі «Вікторія», що розташований в с. Вербень, Дубенського району Рівненської області. Біля бару в нього виник конфлікт з хлопцями, а пізніше з потерпілим ОСОБА_5 , якому наносив удари. Визнає те, що бив потерпілого, але оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння, то обставин події добре не пам`ятає.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_3 в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10553 гривні визнав, а позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 гривень не визнав.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 дав показання про те, що в ніч з 31 грудня 2020 року на 1 січня 2021 року в барі «Вікторія», що в с. Вербень, Дубенського району Рівненської області, святкував новий рік. В той вечір він вживав алкогольні напої, але стану алкогольного сп`яніння не відчував. Коли бар вже припиняв свою роботу, близько 04-ї години, він вийшов на вулицю та біля бару побачив ОСОБА_3 , який поводив себе агресивно. ОСОБА_3 схопив його лівою рукою за одяг, а кулаком правої руки наніс йому удар в ліву частину голови (у скроню). Після цього, ОСОБА_3 наніс так само йому, ще один удар в ніс. Внаслідок нанесених ударів він втратив свідомість.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями він зазнав фізичного болю, змушений був лікуватися в лікарні. Через отримані тілесні ушкодження йому було заподіяно матеріальну шкоду, що полягає у понесених витратах на придбання ліків, медичне обстеження, доїзди до місця лікування та медичного обстеження, а також ним було втрачено заробіток. Внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень, йому було завдано фізичного та душевного болю, а тому просив позовні вимоги задовольнити, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 понесені матеріальні витрати в розмірі 10553 гривні та моральну шкоду, яку він оцінює у 10000 гривень.

Свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що 1 січня 2021 року він перебував у барі «Вікторія», що в с. Вербень. Коли бар вже мав зачинятися, то він з ОСОБА_5 вийшли на вулицю, де побачив, що біля бару ОСОБА_3 когось шарпав за одяг. Тоді ж ОСОБА_3 повернувся до ОСОБА_5 та наніс кулаком правої руки удар в ліву частину голови. Коли бійка припинилася, то ОСОБА_5 автомобілем завезли в лікарню, оскільки він себе погано почував.

В судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_7 дав показання про те, що приблизно о 04:00 годині 1 січня 2021 року він перебував біля бару «Вікторія», що в с. Вербень, Дубенського району Рівненської області. В той час бачив, як ОСОБА_3 тримав лівою рукою на грудях за одяг ОСОБА_5 , а кулаком правої руки вдарив ОСОБА_5 в голову. Після нанесення такого удару ОСОБА_3 пішов у приміщення бару, а ОСОБА_5 допомогли сісти на лавочку біля бару, він втрачав свідомість. Оскільки ОСОБА_5 себе погано почував, втрачав свідомість, то його посадили в машину і відвезли в лікарню.

Крім показань обвинуваченого, потерпілого, свідків, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена сукупністю інших досліджених судом доказів, в т.ч.

- висновком експерта №32 від 2 лютого 2021 року (а.п. 49, 50), з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, закритого уламкового перелому кісток носа, струсу головного мозку, крововиливу в м`які тканини в скронево-виличній ділянці зліва, параорбітальних крововиливів зліва, субконьюнктивального крововиливу зліва. Вказані тілесні ушкодження виникли від не менше двох травматичних дій тупого (их) предмету (ів), могли утворитись від ударів руками та/чи ногами (загалом не характерні для утворення внаслідок падіння), можливо в термін та за повідомлених обставин, і які згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я;

- протоколами проведення слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_5 (а.п. 18-24), свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.п. 27-31, 34-39), під час яких учасники кримінального провадження показали, в які частини тіла потерпілого наносились удари обвинуваченим.

Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, є такими, що зібрані у відповідності до вимог діючого кримінального процесуального законодавства.

Сумнівів у достовірності таких доказів сторони судового провадження, потерпілий не висловлювали та не заявляли клопотань про виключення їх з числа доказів.

За таких обставин, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведена дослідженими доказами у кримінальному провадженні.

Проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 125 КК України, повністю доведена зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами та знайшла своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 після конфлікту з потерпілим не вчиняв будь-яких дій для досягнення примирення з потерпілим, не вибачився за вчинене, не намагався усунути негативні наслідки вчинених дій, відшкодувати шкоду.

Вказані дії обвинуваченого, на думку суду, не свідчать про його щире каяття.

Обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав у заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; не оспорював кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

За правилами ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене кримінальне правопорушення є кримінальним проступком; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; те, що ОСОБА_3 раніше не судимий (а.п. 54), стан його здоров`я та молодий вік (а.п. 53, 55); дані про особу винного, який по місцю проживання та навчання характеризується з позитивної сторони (а.п. 56), не працює, але є працездатним; думку потерпілого щодо виду та міри покарання і приходить до висновку про призначення покарання необхідного, достатнього для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт, що буде відповідати тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого.

Дослідженими доказами встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 щодо нанесення двох ударів потерпілому ОСОБА_5 , перебувають у причинному зв`язку з заподіянням останньому легких тілесних ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та понесеними витратами на його лікування, медичне обстеження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про часткове задоволення таких вимог та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 матеріальної шкоди (витрати на лікування та медичне обстеження, а також проїзд до медичних закладів) в розмірі 6448 гривень.

При цьому, суд враховує, що цивільний позов в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди визнав обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження.

Ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення з обвинуваченого 4105 гривень втраченого заробітку за основним місцем роботи, оскільки доказів того, де саме працює потерпілий та про розмір втраченого ним заробітку до суду надано не було. Таким чином, в цій частині позовних вимог такі вимоги потерпілим не доведені належними та допустимими доказами.

Згідно положень ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди, суд враховує рівень фізичного болю та душевних страждань потерпілого ОСОБА_5 через нанесення йому тілесних ушкоджень, а також виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, обставин нанесення тілесних ушкоджень, не вжиття заходів щодо відшкодування шкоди та усунення негативних наслідків вчиненого, приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 9000,00 гривень, що в нинішніх умовах проживання не буде вважатися завищеним розміром відшкодування моральної шкоди.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався, підстав для застосування на час до набрання вироком законної сили запобіжного заходу, немає.

Відповідно до викладеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 12, 125 КК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 150 (Сто п`ятдесят) годин.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 6448 гривень завданої матеріальної шкоди та 9000 гривень моральної шкоди.

В решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 , відмовити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через Демидівський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається з дотриманням вимог ст. 396 КПК України щодо її змісту.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .