Справа № № 585/1780/21
Номер провадження 1-в/585/180/21
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
05 липня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника виправної установи ОСОБА_5

при секретарі - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни у режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Роменська виправна колонія» клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання згідно ст. 81 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Вказане клопотання засуджений обґрунтовує тим, що він, будучи засудженим вироком Кремінського районного суду Луганської області до покарання у виді 7 років позбавлення волі, станом на 18.06.2021 року відбув 3/4 строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом, а тому просить застосувати до нього дію ст. 81 КК України.

У судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали доводи клопотання та просили про його задоволення з наведених у ньому підстав. Додатково також обґрунтували подане клопотання тим, що дійсно, хоча засуджений за час відбування покарання не був працевлаштований у ДУ «РВК-56», однак це є формальною підставою, оскільки загальновідомим є факт, що дана виправна установа може працевлаштувати лише близько 30% осіб, що відбувають там покарання, при цьому будь-яких письмових доказів про відмову ОСОБА_3 від роботи матеріали особової справи не містять.

Представник ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання з тих підстав, що засуджений у повній мірі не дотримався вимог, за яких можливе умовно-дострокове звільнення за ст. 81 КК України, а саме, хоча останній і відбув більше ніж ѕ строку призначеного судом покарання, однак за час відбування покарання зарекомендувала себе посередньо та заохочень не мав, як і не був працевлаштований, оскільки від запропонованих робіт відмовлявся. Перевірка наведених обставин була проведена комісією РВК-56 та за її рішенням від 18.06.2021 року було винесено постанову про відмову ОСОБА_3 у поданні матеріалів до суду щодо застосування умовно-дострокового звільнення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вказавши, що особа засудженого була ретельно перевірена уповноваженою комісією РВК-56, яка не знайшла підстав для ініціювання перед судом подання про його умовно-дострокове звільнення і таке рішення є обґрунтованим. Обставини та особисті характеристики засудженого станом на дату розгляду клопотання не змінились.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Кременського районного суду Луганської області від 23 січня 2017 року за ст. 187 ч. 3 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Даний вирок набрав законної сили 11 квітня 2017 року.

Як вбачається з довідки про початок та закінчення строку покарання і про відбуту частину покарання Державної установи «Роменська ВК №56» від 02.07.2021, ОСОБА_3 засуджений Кремінським районним судом Луганської області від 23 січня 2017 року за ст. 187 ч. 3 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна із зарахуванням в строк з 23.01.2017 р. по 11.04.2017 р. згідно ст.. 72 ч. 5 КК України, початок строку: 23.01.2017 р., кінець строку: 18.03.2023 р., станом на 05.07.2021 р. відбув 5 р. 3 міс. 17 дн., не відбув 1 р. 8 міс. 13 дн.

Відповідно до характеристики від 25.06.2021 р. засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі перебуває з 2017 року. Під час утримання в «Старобільському СІЗО» до праці не залучався, стягнень та заохочень не має. Прибув до Роменської ВК (№ 56) 14.05.2017 р., за час відбування покарання характеризувався посередньо, не допускав порушень режиму тримання, не заохочувався, намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, законні вимоги від адміністрації установи виконує під контролем, на основному виробництві установи не працевлаштований, участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі не приймає, порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає, підвищенням загальноосвітнього рівня не займається, участі у проведенні культурно-масових, фізкультурно-оздоровчих заходах серед засуджених, суспільному житті відділення, у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності відноситься байдуже. За характером спокійний. У відношенні до оточуючих тактовний. Вину у скоєному злочині визнає повністю.
Згідно останньої довідки про наявність заохочень та стягнень, засуджений ОСОБА_3 заохочень та стягнень за увесь період відбування покарання не має

При цьому 18.06.2021 року установою було проведено засідання комісії ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» по розгляду матеріалів засуджених, які згідно ст. 81 КК України, підпадають під умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Постановою вказаної комісії було прийнято рішення про відмову ОСОБА_3 у поданні матеріалів до суду щодо застосування умовно-дострокового звільнення.

При цьому, з досліджених матеріалів вбачається, що такі висновки уповноважених службових осіб колонії щодо того, що ОСОБА_3 не набув права на застосування до нього пільги, визначеної ст. 81 КК України, ґрунтуються на матеріалах особової справи засудженого, а також належним чином вмотивовані.

Так, частинами 1, 2 ст. 81 КК України визначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, згідно п.3 ч.3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

З аналізу чинного законодавства і положень внутрішніх інструкцій та рекомендацій, розроблених на основі Кримінально-виконавчого кодексу України, під критеріями, зазначеними у ч. 2 ст. 81 КК України, слід розуміти наступне:- під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо. Засуджений довів готовність до самокерованої поведінки, аналіз його поведінки дає підстави зробити висновок, що особа готова до сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, готовий дотримуватися норм чинного законодавства тобто є ресоціалізованою. Оцінку ступеня виправлення здійснюють представники адміністрації колонії на підставі матеріалів особової справи. У матеріалах особової справи містяться різного роду документи, які підтверджують підстави перебування засудженого у місцях відбування покарань, характеристики на засудженого, копії усіх заяв та клопотань засудженого, витяги з наказів та постанови про застосування до засудженого засобів заохочення та постанов про застосування стягнень, а також інша інформація на засудженого; - під сумлінним ставленням до праці розуміють, що засуджений працевлаштований робітником на певній дільниці, цеху колонії, самостійно, без додаткової мотивації виходить на роботу, виконує роботу, бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки, тощо.

Вся вищевказана інформація відображається у характеризуючих засудженого матеріалах.

Так, судом приймаються до уваги доводи заявника та його захисника, що ОСОБА_3 не був працевлаштований в установі відбування покарання із незалежних від нього обставин, оскільки від роботи не відмовлялвся, однак саме по собі працевлаштування (або не працевлаштування) засудженого при відбуванні покарання, підлягає оцінці у сукупності із іншими критеріями, такими як досягнення виховної та виправної мети покарання, що має на меті ресоціалізацію особи засудженого.

При цьому судом зауважується, що ОСОБА_3 раніше засуджувався до відбування покарання у виді позбавлення волі та звільнявся умовно-достроково від відбування покарання згідно ст. 81 КК України, а тому останньому достеменно має бути відомо, які фактори та чинники мають суттєвий вплив при оцінці сукупності обставин, які характеризують особу засудженого та мають підтвердити його виправлення.

Вбачається, що засуджений ОСОБА_3 станом на день розгляду клопотання відбув більше трьох чвертей призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, за період відбування покарання зарекомендував себе посередньо, залучений до роботи не був, заохочень та стягнень не має, у соціально-виховних заходах участі не приймає та відноситься до них байдуже, що свідчить про не досягнення мети кримінального покарання, а тому суд приходить до висновку, що засуджений не довів своє виправлення та звільненню умовно-достроково від відбування покарання не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст.81 КК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання згідно ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Роменський міськрайонний суд Сумської області, а для особи, яка тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_7 ЦВЄЛОДУБ