Справа № 302/631/21
Провадження № 1-кп/309/226/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2021 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання вмотивовано тим, що у провадженні СД ВП №2 Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000021 від 07.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що з жовтня місяця 2012 року по кінець 2013 року громадянину ОСОБА_4 невідомі особи чи особа, по мобільному телефону та під час спричинення йому тілесних ушкоджень, що мало місце 27 листопада 2013 року, невідомими особами, здійснювались погрози вбивством та погрози спричинення йому тілесних ушкоджень з вимогою про відмову від частини на право власності на будівлю магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що в АДРЕСА_1 , щоб дана його частка перейшла у власність його колишній дружині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.05.2015 року, 16.04.2018 року 07.05.2019 року допитано ОСОБА_4 який неодноразово повідомляв що йому погрожували від імені його колишньої дружини ОСОБА_5 , хто саме погрожував йому невідомо. При неодноразових допитах він повідомляв що ОСОБА_5 знає хто саме йому телефонував. Але конкретно він не вказував хто саме йому погрожував.

Допитано в якості свідка громадянку ОСОБА_5 яка повідомила що в 1999 році вона одружилась із ОСОБА_4 під час проживання із ним народився син. У січні 2012 року ОСОБА_4 прийшов додому і безпричинно її побив та почав її виганяти із будинку, після чого вона переїхала проживати до батьків в с. Колочаву. Після цього вона із ОСОБА_4 практично по мобільному телефоні не спілкувалась. У 2013 році ОСОБА_4 подав на розлучення, і суд їх розлучив. Сам ОСОБА_4 є неврівноважений та постійно підтримує свою думку, а в разі йому заперечень стає агресивним. Із її сторони в сторону ОСОБА_4 ніяких погроз не було, у зв`язку із тим що в них є спільна дитина, та після розлучення позовної заяви не заявляла. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 подав до суду позовну заяву на розподіл спільно нажитого майна. Стосовно ОСОБА_4 вона ніяких погроз не виставляла так як вона до теперішнього часу рахує його батьком її дитини, та ніяких перешкод йому не ставить для зустрічі із сином, та погроз в його сторону не було, а навпаки ОСОБА_4 після чергового судового засідання спричинив їй тілесні ушкодження та матеріали були скеровані до суду де його було засуджено. Також додає що вона на даний час проживає в хороших матеріальних умовах, так як являється приватним підприємцем і від ОСОБА_4 їй нічого не потрібно. Та вона ніколи ОСОБА_4 не погрожувала.

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 07.04.2016 року, в ході огляду вилученої документації встановлено, що інформація про надані телекомунікаційні послуги «Київстар» зберігається протягом останніх 3-х років, відповідно до строку позовної давності що встановлений законодавством України, а саме України, ст. 39 Закону України «Про телекомунікації», ст. 257 Цивільного кодексу України ст. 39 закону України «Про телекомунікації». У зв`язку з обмеженими технічними можливостями обладнання телекомунікаційної мережі «Київстар», інформація в передплаченому зв`язку щодо МЕІ мобільних терміналів та sms-повідомлень, крім sms-повідомлень з коротких номерів, зберігається впродовж останніх 12-ти (дванадцяти) місяців.

15.04.2017 року допитано в якості свідка ОСОБА_6 який повідомляв, що він ОСОБА_4 не погрожував і про даний випадок йому нічого невідомо.

12.06.2017 року дано запит в Міжгірську РЛ , згідно відповіді отриманої встановлено, що ОСОБА_4 не звертався за медичною допомогою в Міжгірську РЛ.

В ході досудового розслідування було проведено ряд допитів мешканців с. Сойми, а саме: 17.04.2018 року допитано в якості свідка ОСОБА_7 18.04.2018 року допитано в якості свідка ОСОБА_8 25.11.2018 року допитано в якості свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 допитано в якості свідка ОСОБА_10 23.11.2018 року допитано в якості свідка ОСОБА_11 22.11.2018 року допитано в якості свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , 07.12.2018 року допитано в якості свідка ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які в своїх поясненнях повідомили що їм та їх сім`ям по вказаному факту нічого невідомо, та вперше чують що ОСОБА_4 погрожували вбивством, та він їм про вказаний факт не розповідав. 15.10.2109 року допитано в якості свідка ОСОБА_25 який повідомив що він по вказаному факту нічого не пам`ятає так як пройшло дуже багато часу.

10.07.2018, 25.08.2018, 08.11.2018, 12.11.2019, 14.11.2019, 09.12.2019 року дано доручення в порядку ст. 40 КПК України, вході виконання доручення не було встановлено свідків та очевидців даного правопорушення.

Згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 та абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

З наведених вище норм слідує, що кримінальне провадження закривається на підставі п. 3 -1 ч. 1 ст. 284 КПК України лише судом за клопотанням прокурора, яке він подає самостійно чи за ініціативи інших учасників кримінального провадження.

У зв`язку з тим, що кримінальне провадження (проступок) №0000021 від 07.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, являється проступком то відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; та три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Посилаючись на викладене прокурор просить клопотання задовольнити та закрити кримінальне провадження №0000021 від 07.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

В судовому засіданні прокурор Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, пославшись зокрема на неефективність досудового розслідування.

Дослідивши матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження №0000021 від 07.02.2017 рокусуд приходить до наступних висновків .

Встановлено, що у провадженні СД ВП №2 Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000021 від 07.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.

Дане кримінальне провадження було виділено в окреме провадження з кримінального провадження №0000449 від 24.1.02014 року згідно постанови прокурора від 07.02.2017 року.

Встановлено, що 23.10.2014 року потерпілий ОСОБА_4 звернувся до Міжгірського РВ УМВС України в Закарпатській області із заявою, про те, що невідомі особи чи особа, по мобільному телефону та під час спричинення йому тілесних ушкоджень, що мало місце 27 листопада 2013 року, невідомими особами, здійснювались погрози вбивством та погрози спричинення йому тілесних ушкоджень з вимогою про відмову від частини на право власності на будівлю магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що в АДРЕСА_1 , щоб дана його частка перейшла у власність його колишній дружині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.05.2015 року, 16.04.2018 року 07.05.2019 року допитано ОСОБА_4 який неодноразово повідомляв що йому погрожували від імені його колишньої дружини ОСОБА_5 , хто саме погрожував йому невідомо. При неодноразових допитах він повідомляв що ОСОБА_5 знає хто саме йому телефонував. Але конкретно він не вказував хто саме йому погрожував.

Допитана в якості свідка громадянка ОСОБА_5 повідомила, що в 1999 році вона одружилась із ОСОБА_4 під час проживання із ним народився син. У січні 2012 року ОСОБА_4 прийшов додому і безпричинно її побив та почав її виганяти із будинку, після чого вона переїхала проживати до батьків в с. Колочаву. Після цього вона із ОСОБА_4 практично по мобільному телефоні не спілкувалась. У 2013 році ОСОБА_4 подав на розлучення, і суд їх розлучив. Сам ОСОБА_4 є неврівноважений та постійно підтримує свою думку, а в разі йому заперечень стає агресивним. Із її сторони в сторону ОСОБА_4 ніяких погроз не було, у зв`язку із тим що в них є спільна дитина, та після розлучення позовної заяви не заявляла. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 подав до суду позовну заяву на розподіл спільно нажитого майна. Стосовно ОСОБА_4 вона ніяких погроз не виставляла так як вона до теперішнього часу рахує його батьком її дитини, та ніяких перешкод йому не ставить для зустрічі із сином, та погроз в його сторону не було, а навпаки ОСОБА_4 після чергового судового засідання спричинив їй тілесні ушкодження та матеріали були скеровані до суду де його було засуджено. Також додає що вона на даний час проживає в хороших матеріальних умовах, так як являється приватним підприємцем і від ОСОБА_4 їй нічого не потрібно. Та вона ніколи ОСОБА_4 не погрожувала.

Ухвалами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2015 року та від 25.03.2016 року надано стороні обвинувачення тимчасовий доступ до документів інформації, яка знаходиться у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», а саме інформації про з`єднання абонентів за №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , за періоди часу з 00.00 год. 10.10.2012 по 00.00 год. 30.12.2012, та з 00.00 год. 10.11.2013 по 00.00 год. 30.12.2013 року, із зазначенням номерів з`єднаних абонентів (інформації про вхідні-вихідні дзвінки, SMS(без розкриття їх змісту), MMS-повідомлення (без розкриття їх змісту), GPRS-з`єднання, з`єднання переадресації та ІМЕІ телефонів, якими при цьому користувалися, дати, часу і тривалості з`єднання, з прив`язкою на місцевості до базових станцій абонента та з прив`язкою на місцевості до базових станції з`єднаних абонентів на час здійснення дзвінків, з наданням можливості її вилучення як в електронному, так і в друкованому вигляді.

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 07.04.2016 року ПрАТ «Київстар» надано доступ до такої інформації, яка була записана на компакт-диск CD-R Artex 700 Mb (80 min) 52X.

При цьому, в ході огляду вилученої документації встановлено, що інформація про надані телекомунікаційні послуги «Київстар» зберігається протягом останніх 3-х років, відповідно до строку позовної давності що встановлений законодавством України, а саме України, ст. 39 Закону України «Про телекомунікації», ст. 257 Цивільного кодексу України. Ст. 39 закону України «Про телекомунікації». У зв`язку з обмеженими технічними можливостями обладнання телекомунікаційної мережі «Київстар», інформація в передплаченому зв`язку щодо ІМЕІ мобільних терміналів та sms-повідомлень, крім sms-повідомлень з коротких номерів, зберігається впродовж останніх 12-ти (дванадцяти) місяців.

15.04.2017 року допитано в якості свідка ОСОБА_6 який повідомляв, що він ОСОБА_4 не погрожував і про даний випадок йому нічого невідомо.

12.06.2017 року дано запит в Міжгірську РЛ, згідно відповіді отриманої встановлено, що ОСОБА_4 не звертався за медичною допомогою в Міжгірську РЛ.

В ході досудового розслідування було проведено ряд допитів мешканців с. Сойми, а саме: 17.04.2018 року допитано в якості свідка ОСОБА_7 18.04.2018 року допитано в якості свідка ОСОБА_8 25.11.2018 року допитано в якості свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 допитано в якості свідка ОСОБА_10 23.11.2018 року допитано в якості свідка ОСОБА_11 22.11.2018 року допитано в якості свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , 07.12.2018 року допитано в якості свідка ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які в своїх поясненнях повідомили що їм та їх сім`ям по вказаному факту нічого невідомо, та вперше чують що ОСОБА_4 погрожували вбивством, та він їм про вказаний факт не розповідав. 15.10.2109 року допитано в якості свідка ОСОБА_25 який повідомив що він по вказаному факту нічого не пам`ятає так як пройшло дуже багато часу.

10.07.2018, 25.08.2018, 08.11.2018, 12.11.2019, 14.11.2019, 09.12.2019 року дано доручення в порядку ст. 40 КПК України, вході виконання доручення не було встановлено свідків та очевидців даного правопорушення.

Пунктом 3-1 ч.1 ст.284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з абз.3 ч.4 ст.284 КПК закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.3-1 ч.1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Отже з наведеного вбачається, що Закон України №187-ХІ від 04.10.2019 р. забезпечує приведення національного законодавства до практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав свою позицію щодо проведення ефективного офіційного розслідування та дотримання розумних строків розслідування, з урахуванням положень ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод громадян, що також відповідає вимогам ст. 28 КПК України, а саме зазначеною нормою встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Закриття кримінального провадження у разі не встановлення винної у вчиненні кримінального правопорушення особи протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності здійснюється судом за клопотанням прокурора (абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України).

Частиною 1 статті129 КК встановлена відповідальність за погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Санкція ч.1 ст. 129 КК України передбачає найбільш суворе покарання у вигляді обмеження волі на строк до двох років, що відповідно до положень ст. 12 КК України, свідчить про те, що дане кримінальне правопорушення є проступком.

Як випливає з приписів п.1 ч.1 ст.49 КК, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК, становить 3 роки.

Відповідно до ст.2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність відповідно до ч.2 ст.9 КПК полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність згідно зі ст.25 КПК передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закриття кримінального провадження є одним зі способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

При цьому досудове розслідування повинно відповідати вимогам щодо його ефективності.

Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Слід зазначити, що у положенні п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

А отже закриття кримінального провадження на підставі вказаної норми можливе у разі не встановлення за результатом проведення досудового розслідування особи, яка вчинила кримінальне правопорушення чи могла бути причетна до його вчинення, за обов`язкової умов дотримання вимог щодо ефективності такого розслідування.

Повертаючись до обставин даної справи, суд зазначає, що у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення від 26.10.2012 року потерпілий ОСОБА_4 чітко зазначив номер мобільного телефону, з якого за його твердження йому дзвонили з погрозами вбивством. Аналогічні відомості надані потерпілим ОСОБА_4 під час надання пояснень від 27.10.2012 року. Разом з тим, з клопотанням про тимчасовий доступ до документів, а саме інформації про з`єднання абонентів з телефоном потерпілого ОСОБА_4 у тому числі й щодо зазначеного ним мобільного телефону, із зазначенням зокрема ІМЕІ такого телефону слідчий звернувся до слідчого судді лише у жовтні 2015 року, тобто через три роки з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку з чим у результаті виконання відповідних ухвал слідчого судді не вдалося отримати інформацію щодо ІМЕІ мобільних терміналів указаних в ухвалах слідчих суддів, через сплив строків зберігання такої інформації в оператора мобільного зв`язку «Київстар». За таких обставин відсутні підстави стверджувати, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, в тому числі й щодо встановлення осіб, які могли бути причетними до його вчинення, відповідало критерія ефективності.

А отже не можна стверджувати, що у кримінальному провадженні №0000021 від 07.02.2017 року не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, що в свою чергу унеможливлює закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

З врахуванням наведеного, у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 284, 369-372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 07.02.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 16.08.2021 року о 08 год. 30 хв.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1