Справа № 539/848/21
Провадження № 1-кс/539/200/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2021 року м. Лубни
В С Т А Н О В И В :
Продовжуючи свої злочинні дії, невстановлені особи, за попередньою змовою між собою, використовуючи завідомо підроблені офіційні документи, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права або звільняють від обов`язків, здійснили продаж земельних ділянок, які знаходиться на території Лубенського району Полтавської області.
Під час досудового розслідування встановлено, що згідно довіреності від 30.06.2017, громадянин ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом передоручення, уповноважив ОСОБА_30 оформити право власності з подальшим користуванням та розпорядженням відповідно до законодавства України (продати, обміняти, тощо) земельну ділянку, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Кіровоградської області. У свою чергу, будучи допитаним свідок ОСОБА_24 показав, що жодної довіреності на отримання земельних ділянок він нікому не надавав.
3 липня 2019 року, за результатом розгляду заяви та землевпорядної документації, які від імені ОСОБА_24 до Держгеокадастру у Полтавській області надала невстановлена слідством особа (можливо ОСОБА_31 ), начальником Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_32 видано наказ №4721-сг згідно якого ОСОБА_24 надано у власність земельну ділянку площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Жданівської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населеного пункту.
З огляду на викладене, невстановлені слідством особи у не встановлений слідством спосіб, з використанням документів виданих на ім`я ОСОБА_24 , без відома останнього, отримали нотаріально посвідчені довіреності від імені ОСОБА_24 від 30.06.2017 року та від 20.07.2019 року з метою отримання та подальшого продажу земельної ділянки на території Кіровоградської області. У подальшому невстановлені слідством особи, за сприяння посадових осіб Держгеокадастру у Полтавській області, незважаючи на те, що підроблена довіреність від 30.06.2017 року надавала можливість на отримання земельної ділянки на території Кіровоградської області, отримали та в подальшому продали земельну ділянку, яка знаходиться на території Полтавської області.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, пояснив, що матеріали кримінального провадження свідчать про те, що земельні ділянки незаконно набули статус приватних, а тому визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні. У зв`язку з необхідністю встановлення всіх обставин вчиненого злочину просив накласти арешт на вказане майно.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України власник майна не повідомлявся про розгляд клопотання, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали додані до клопотання, заслухавши слідчого, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
У відповідності до п.1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до п 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально- протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 173 КПК України накладення арешту шляхом заборони відчуження та заборона вчинення реєстраційних дій щодо поділу, об`єднання земельних ділянок є найменш обтяжливими способом арешту майна, не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи викладене вище, клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 395 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Власник майна має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1