КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000376 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 12.02.2020 року Бородянським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки;
- 18.05.2020 року Бородянським районним судом Київської області за ст. 126-1, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 27 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Бородянського районного суду Київської області від 27 жовтня _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/785/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_1

2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.
На підставі ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України, шляхом повного складання покарань за цим вироком та вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року визначено ОСОБА_6 до відбування покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки 25 днів.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановив суд у вироку, 04 травня 2020 року приблизно о 21 год. 30 хв. в с. Пилиповичі Бородянського району Київської області ОСОБА_9 , знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , де між ним та його дружиною ОСОБА_10 виникла конфліктна ситуація, після вживання спиртних напоїв, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та небезпечність своїх дій, дерев`яною табуреткою наніс потерпілій ОСОБА_10 один удар в тім`яну ділянку голови, внаслідок чого потерпіла впала на підлогу, після чого обвинувачений наніс їй один удар кулаком по обличчю, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 легке тілесне ушкодження у вигляді синців обличчя та волосистої частини голови. Продовжуючи свої кримінально протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_9 наніс малолітньому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , декілька ударів кулаком в область голови та декілька ударів кулаками в область живота, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 легке тілесне ушкодження у вигляді синців обличчя та шкіри голови.

На вказаний вирок суду перший заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення, вважаючи вирок суду незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання і вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вирок Бородянського районного суду Київської області від 18.05.2020 року виконувати самостійно.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що злочин, за вчинення якого ОСОБА_12 визнано винним оскаржуваним вироком від 27.10.2020 року, вчинено 04.05.2020 року, тобто до винесення вироку Бородянським районним судом Київської області від 18.05.2020 року, який був остаточним та яким враховано попередній вирок Бородянського районного суду Київської області від 12.02.2020 року.
Тому, враховуючи те, що оскаржуваним вироком від 27.10.2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт, яке необхідно відбувати реально, та враховуючи, що за попереднім вироком Бородянського районного суду Київської області від 18.05.2020 року останнього визнано винним за ст. 126-1 КК України та засуджено до двох років обмеження волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України - до чотирьох років обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, вказані вироки з огляду на положення п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» поглинанню, повному чи частковому складанню на підставі ч. 4 ст. 70 КК України не підлягають, а підлягають самостійному виконанню.

Отже, суд першої інстанції під час винесення вироку, застосувавши таким чином положення ч. 4 ст. 70 КК України, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному заподіянні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 легкого тілесного ушкодження, що відповідає юридичній кваліфікації діянняч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, за змістом апеляційної скарги, вказані висновки суду першої інстанції, як і правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, прокурором не оспорюються.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, у відповідності до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та наявність обставин, які його обтяжують. Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_6 має непогашені судимості, не має постійної роботи, характеризується негативно.Обставинами, які обтяжують його покарання, судом визнано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння щодо дружини і малолітньої дитини. Також судом враховано і те, що за Висновком, що міститься в досудовій доповіді Бородянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві і Київській області від 02 липня 2020 року, враховуючи інформацію, що характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , орган пробації вважає, що існує ризик заподіяння шкоди життю і здоров`ю для окремих громадян. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання у виді громадських робіт, яке і призначив на строк 200 (двісті) годин.
Суд першої інстанції також дійшов висновку, що остаточне покарання підлягає призначенню на підставі ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України, шляхом повного складання покарань за цим вироком та вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ст. 126-1, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки обмеження волі, зі звільненням від його відбування, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки, яке і визначив у виді обмеження волі на строк 4 роки 25 днів.
При цьому прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється вид та розмір призначеного ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України 200 (двісті) годин громадських робіт, яке він має відбувати реально.
Разом з тим, прокурор вказує на неправильне призначення ОСОБА_6 покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України і ці доводи прокурора колегія суддів вважає слушними.

Так, положеннями ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Разом з тим, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Таке тлумачення закону про кримінальну відповідальність є усталеною практикою, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 був засуджений вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року за ст. 126-1, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
Новий злочин, за який він засуджений оскаржуваним вироком, ОСОБА_6 вчинив 04 травня 2020 року, тобто до постановлення вироку Бородянського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року.
При цьому, оскільки ОСОБА_6 був засуджений вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року за ст. 126-1, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, а оскаржуваним вироком суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт, яке слід відбувати реально, то на підставі ч. 4 ст. 70 КК України кожен вирок підлягає самостійному виконанню.

Натомість, суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_6 винним за ч. 1 ст. 125 КК України, призначив йому покарання у виді 200 годин громадських робіт, і на підставі ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань за цим вироком та за вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року, призначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки 25 днів, а не ухвалив рішення про самостійне виконання вироку Бородянського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим апеляційна скарга першого заступника керівника Київської обласної прокуратури підлягає задоволенню, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 27 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_6 - зміні в частині призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 27 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт та за вироком Бородянського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року за ст. 126-1, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки обмеження волі, зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, який виконувати самостійно.

В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

__________________ ____________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3