справа № 754/2663/21 головуючий у суді І інстанції Бабайлова Л.М.
провадження № 3-зв/824/16/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Рейнарт І.М. у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП,-
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 березня 2021 року для розгляду апеляційної скарги у справі визначено головуючого суддю Рейнарт І.М..
15 квітня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Рейнарт І.М.. При цьому зазначає, що суддя не надала справу про адміністративне правопорушення його адвокату для ознайомлення, що на думку заявника, свідчить про упередженість судді.
У п. 4 рішення Ради суддів від 08 червня 2017 року № 34 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.
Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Згідно зі ст. 3 Кодексу суддівської етики, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.
У разі, коли виникає питання про відвід (самовідвід), значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу здійснення правосуддя.
А відтак, обґрунтування припускає можливість того, що суддя може бути цілком об`єктивним у ситуації, яка, тим не менше, викликає обґрунтовану підозру в упередженості, що вимагає відводу (самовідводу) судді.
Дослідивши матеріали справи та вимоги заявника вважаю, такі доводи необґрунтованими, а зміст заяви про відвід судді Рейнарт І.М. не свідчить про наявність підстав, передбаченихзаконодавством для відводу судді, а зводитьсь до незгоди сторони з процесуальними рішеннями судді, що не може бути підставою для відводу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, для задоволення заяви про відвід.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-
Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Рейнарт І.М. у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року залишити без задоволення.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Березовенко Р.В.