ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/692/21 Справа № 202/1912/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000765,

В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000765.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що необхідність арешту в межах кримінального провадження прокурором не доведено.
Вказує, що об`єкт нерухомого майна, на який прокурор просить накласти арешт є предметом спору у господарській справі та на теперішній час справа переглядається в суді апеляційної інстанції.
Також зазначає, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання в права інших осіб, як накладення арешту на іпотечне майно.
Також вказує, що за вставлених обставин, питання арешту нерухомого майна, яке виступало предметом іпотеки, має вирішуватись виключно в рамках господарської справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокруор просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати, постанови нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що повний текст ухвали 09.04.2021 року проголошений не був і текст оскаржуваної ухвали не був опублікований на сайті ЄДРСР, прокурор отримав повний текст оскаржуваної ухвали лише 16.04.2021 року, коли й дізнався про підстави відмови у накладенні арешту на майно.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, питання законності /обґрунтованості постанови прокурора про визнання майна речовим доказом не належить до компетенції слідчого судді, оскільки це є виключно право слідчого, прокурора.
Зазначає, що слідчий суддя не врахував обставини справи, не взяв до уваги позицію АТ КБ ПриватБанк, залишив без належного аналізу постанову прокурора про визнання речовим доказом нерухомого майна.
Вказує, що накладення арушту на вказане в клопотанні майно співмірно можливій завданій кримінальним правопорушенням шкоді, оскільки арешт накладається лише на те майно, яке може бути незаконно відчужене з загальнодержавної власності.
Також зазначає, що висновок слідчого судді про те, що питання арешту майна має вирішуватись виключно в рамках господарської справи є безпідставним.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор та представник власника майна підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи те, що прокурор отримав повний текст ухвали слідчого судді лише 16.04.2021 року, дізнавшись про підстави відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити.

Згідно із ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

В якості підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, у клопотанні зазначено, що вищевказане майно є речовими доказами у розумінні ст. 98 КПК України, які підтверджують певні факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження, у зв`язку із чим необхідно накласти арешт на вилучене майно.

30 березня 2021 року прокурором у кримінальному провадженні винесена мотивована постанова про визнання вилученого майна речовим доказом.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З оскаржуваної ухвали від 15 квітня 2021 року вбачається, що, приймаючи рішення про відмову в накладенні арешту на об`єкт нерухомого майна: 1, адреса: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку з кадастровим номером :03:255:0034, слідчий суддя вказав, що прокурором не доведена необхідність накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження, а також на наявність господарського спору.

Разом з тим, слідчий суддя не надав належної оцінки потребам досудового розслідування щодо збереження речових доказів.

В судовому засіданні апеляційного суду було долучено копію висновку експерта № 1-21/05 за результатами проведення почеркознавчої експертизи згідно якої, підпис від імені ОСОБА_8 у листі Керівнику Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю Океанмаш щодо збільшення позовної давності зроблений іншою особою.

За наведеного, апеляційний суд вважає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, яке підтримується власником АТ КБ Приватбанк, з метою збереження речових доказів.

Враховуючи зазначене, судова колегія вважає, що клопотання прокурор про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові підстави для здійснення арешту зазначеного у ньому майна, а тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При цьому, будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:
Поновити прокурору Дніпропетровської обласної прокуратури строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000765.
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 000765 задовольнити частково.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: 1, адреса: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку з кадастровим номером :03:255:0034 із забороноюїх відчуження та забороною будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дій.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4