Провадження №11-сс/4820/689/20 Слідчий суддя в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.303 КПК України (на ухвалу слідчого судді)
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
скаржника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 05 листопада 2020 року,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 05 листопада 2020 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність начальника СВ ХВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , що полягає у не визначенні слідчого (невідкладно), який здійснюватиме досудове розслідування за повідомленням ОСОБА_6 від 21.10.2020 року про вчинення кримінального правопорушення.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що статтею 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, і серед даного переліку скарг на дії (бездіяльність) слідчого чи прокурора оскаржувані скаржником вимоги не містяться, а тому відсутній предмет розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, та призначити новий розгляд його скарги у суді першої інстанції.
Свої вимоги аргументує тим, що право на доступ до правосуддя регламентоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої слідчий суддя не мав повноважень відмовити у відкритті провадження за поданою скаргою, а також у розгляді справи за його відсутності.
Наголошує, що згідно з ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого, прокурора.
Зазначає, що відповідно до п.п.1,6,7 ч.2 ст.39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування, чого останній не зробив, вчинивши бездіяльність.
Звертає увагу і на те, що йому не відомий результат розгляду його заяви про злочин, яку він подав до начальника слідчого відділу 21.10.2020 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_6 на підтримку вимог, викладених у поданій апеляційній скарзі з мотивів наведених у ній, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає в силу наступних підстав.

Можливість особи звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є її невід`ємним правом. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, у пунктах 1-8 ч.1 ст.303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Зазначені у ч.1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних дій, бездіяльності слідчого, прокурора не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.

Бездіяльність пов`язана із нездійснення інших процесуальних дій, які слідчий чи прокурор зобов`язаний здійснити, у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України, може бути оскаржена виключно щодо тих процесуальних дій, які слідчий чи прокурор безумовно зобов`язані вчинити саме у визначений Кримінальним процесуальним кодексом строк.

Із змісту скарги ОСОБА_6 , поданої до суду першої інстанції, вбачається, оскарження ним бездіяльності начальника СВ ХВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , що полягає у не визначенні слідчого (не прийнятті рішення), який здійснюватиме досудове розслідування за повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Однак, відповідно до положень ст.39 КПК України керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування та здійснює його відповідно до повноважень, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд у правовому висновку, викладеному в постанові від 19 вересня 2019 року (провадження №51-4358км18), з посиланням на положення ст.39 КПК України зазначив, що ця норма не передбачає обов`язкового винесення керівником органу досудового розслідування мотивованої постанови про визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування. Така постанова виноситься лише у випадку відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування згідно з п. 2 ч. 2 ст. 39 КПК України, та відповідно до п. 6 ч. 2 зазначеної статті керівник органу досудового розслідування уповноважений здійснювати досудове розслідування, користуючись повноваженнями слідчого.

Колегія суддів виходить з того, що КПК України не вимагає, щоб кожне рішення, яке приймається у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи, викладалося у формі постанови.

Частина 3 статті 110 КПК передбачає, що постанова виноситься слідчим або прокурором лише у випадках, передбачених цим Кодексом, або коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Таким чином ОСОБА_6 , посилаючись на неприйняття керівником органу досудового розслідування рішення щодо визначення слідчого для проведення досудового розслідування за його заявою про кримінальне правопорушення, оскаржує абстрактну (невизначену) бездіяльність, що в силу положень ст.303 КПК України, не є предметом судового контролю слідчого судді.

Доводи ОСОБА_6 про те, що йому не відомий результат розгляду поданої заяви про злочин, колегією суддів не приймаються до уваги, адже невнесення відомостей про злочин до ЄРДР, як бездіяльність, яка може бути оскаржена під час досудового розслідування, в силу положень ст.303 КПК України, не була предметом розгляду слідчого судді, так як не заявлялась ОСОБА_6 у поданій скарзі.
В свою чергу, слідчий суддя розглядає подану скаргу лише в межах її вимог.

Не заслуговують на увагу аргументи апелянта і про порушення його права на захист, що виразилося у розгляді скарги без його участі, адже слідчий суддя по суті скаргу ОСОБА_6 не розглядав, а відмовив у відкритті по ній провадження, що не передбачає судового засідання та виклику сторін провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає законною та обґрунтованою відмову слідчого судді у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 .
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.3 ст.407, 418, 419, ст.422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 05 листопада 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність начальника СВ ХВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4