ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/86/21 Справа № 205/8581/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001327, -
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно зазначене в клопотанні.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження вбачається достатня наявність підстав вважати, що вилучена під час обшуку техніка використовувалась для скоєння об`єктивної сторони кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 239-2 КК України (Незаконне заволодіння землями водного фонду в особливо великих розмірах).
Так само і інші речі, що були вилучені під час проведення вказаного обшуку відповідають критеріям, які встановлені процесуальним законодавством для речових доказів. Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вилучені два мобільних телефони, квитанції до прибуткових касових ордерів, талони із відповідними написами, чорнові записи тощо визнано речовими доказами у кримінальному провадженні у зв`язку з наявністю на них інформації, що стосується предмету доказування. А враховуючи те, що досудове розслідування триває, через що є обґрунтовані підстави вважати, що може виникнути необхідність проведення додаткових оглядів, призначення та проведення низки судових експертиз (в тому числі комплексних), не накладання арешту на вказане майно може призвести до його втрати, знищення або спотворення інформації, що міститься на вказаних даних електронних та матеріальних носіях інформації, та яка може бути використана як доказ вчинення злочину, та бути предметом дослідження під час судового розгляду справи по суті.
Вказує, що вищенаведене у своїй сукупності та взаємозв`язку із матеріалами кримінального провадження свідчить про те, що в даному випадку такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт на вказане майно відповідає принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та відповідає такій меті застосування арешту майна, як збереження речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в які просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оглянуте та вилучене під час обшуку майно належно не ідентифіковано; власники автомобілів належно не встановлені; обшук було проведено із порушенням вимог процесуального законодавства.
Вказує, що прокурором та судом не було об`єктивно встановлено і відображено підстави накладення такого арешту та існуючі ризики; не доведено що вилучене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості; не підтверджено, що грошові кошти набути протиправним шляхом.
Також зазначає, що зібрані по справі докази є формальними і конкретних відомостей про вчинення кримінального правопорушення не містять; діяльність ТОВ ДБК Гідромеханізація є законною, доступною, з відповідним документальним обігом, з оплатою податків, зборів і іншого та направлена виключно на один спрямований напрямок очистка та благоустрій природних водойм.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін по справі, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, в тому числі, є доказом кримінального правопорушення.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а метою, крім іншого, забезпечення збереження речових доказів (абз. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов : 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).
Як вбачається із матеріалів провадження СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001327 від 01.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 239-2 КК України.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Вказані вимоги слідчим при поданні клопотання про арешт майна виконані.
Відповідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідність арештованого майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, підтверджується постановою слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 01 грудня 2020 року про визнання речовим доказом вилучене в ході обшуку від 01.12.2020 року Підставою для визнання цього об`єкта речовим доказом є те, що може виникнути необхідність проведення додаткових оглядів, призначення та проведення низки судових експертиз, не накладення арешту на вказане майно може призвести до його втрати, знищення або спотворення інформації, що міститься на вказаних даних електронних та матеріальних носіях, та яка може бути використана як доказ вчинення злочину, та бути предметом дослідження під час судового розгляду справи по суті.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно відповідно до вимог ст. 98 КПК України.
Щодо доводів апеляційних скарг то колегія виходить з того, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Колегія суддів, з огляду на завдання кримінального провадження, вважає висновок слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на майно обґрунтованим, а втручання у володіння майном, виходячи з визначених КПК України засад кримінального провадження, виправданим.
Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має, в тому числі, право залишити ухвалу без змін.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетрвоська від 22 грудня 2020 року постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, зі з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, а відтак вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим, та не вбачає підстав для його скасування.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4