Справа № 473/2751/20
Номер провадження 1-в/473/268/2020
УХВАЛА
Іменем України

"27" серпня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Вознесенська ВК №72» , яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300 заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Озерне Їзмаїльського району Одеської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого 28 липня 2008 року вироком Апеляційного суду Одеської області за ч.4 ст.187, п.1, п.6, п.9 ч.2 ст.115 КК України, на підставі ст.70 КК України, до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Верховного Суду України від 16 грудня 2008 року вирок змінений та вважається засудженим за за ч.4 ст.187, п.1, п.6 ч.2 ст.115 КК України, на підставі ст.70 КК України, до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 17 лютого 2008 року по 16 грудня 2008 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72»

про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України

Учасники процесу

прокурор ОСОБА_4

представник ДУ Вознесенська ВК-72 - ОСОБА_5

засуджений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
Вироком Апеляційного суду Одеської області 28 липня 2008 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.1, п.6, п.9 ч.2 ст.115 КК України, та йому призначене покарання, на підставі ст.70 КК України, 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Верховного Суду України від 16 грудня 2008 року даний вирок змінений та ОСОБА_3 вважається засудженим за ч.4 ст.187, п.1, п.6 ч.2 ст.115 КК України, на підставі ст.70 КК України, до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року ОСОБА_3 зараховано строк попереднього ув`язнення з 17 лютого 2008 року по 16 грудня 2008 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 17 лютого 2008 року. Кінець строку: 18 квітня 2021 року.

Засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 05 березня 2008 року. Під час тримання у СІЗО №22 міста Ізмаїл вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 05 квітня 2008 року відбував покарання у СІЗО №21 міста Одеса. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 10 квітня 2008 року відбував покарання у СІЗО №22 міста Ізмаїл. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 08 червня 2009 року відбував покарання у Городищенській ВК 96 у Рівненській області. За період відбування покарання мав одне стягнення. Заохочень не мав.
З 08 березня 2013 року відбував покарання у СІЗО №19 міста Львів. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 27 березня 2013 року відбував покарання у Городищенській ВК 96 у Рівненській області. За період відбування покарання мав два стягнення та одне заохочення.
З 24 листопада 2019 року відбував покарання у СІЗО №21 міста Одеса. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 05 грудня 2019 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується позитивно. Має два заохочення. Стягнень не має.
31 серпня 2011 року засуджений ОСОБА_3 розглядався на комісії відповідно до статті 101 КВК України у вигляді переведення для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації. Комісією було прийнято рішення не виводити засудженого до дільниці соціальної реабілітації. Після розгляду комісією у порядку статті 101 КВК України засуджений ОСОБА_3 мав три заохочення та два стягнення.
31 серпня 2016 року засуджений ОСОБА_3 розглядався на комісії відповідно до статті 82 КК України у вигляді обмеження волі. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_3 не став на шлях виправлення . Після розгляду комісією у порядку статті 82 КК України засуджений ОСОБА_3 мав три заохочення та два стягнення.
25 жовтня 2017 року засуджений ОСОБА_3 розглядався на комісії відповідно до статті 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_3 не довів свого виправлення. Після розгляду комісією у порядку статті 81 КК України засуджений ОСОБА_3 мав три заохочення та одне стягнення.
Загалом за весь період відбування покарання має три стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку та має три заохочення.
У відношенні до представників адміністрації завжди ввічливий, тактовний. Поводить себе спокійно, чемний, доброзичливий. Має адекватну самооцінку. Під час проведення індивідуальних бесід відвертий, розсудливий. На зауваження реагує спокійно, завжди приймає виважені рішення, робить позитивні висновки з проведених з ним бесід.
У майстерні установи не працевлаштований, але за власною ініціативою залучається до робіт по благоустрою прилеглої території, розуміє необхідність позитивної ініціативи у полібщенні комунально-побутових умов, за що і заохочувався. Є засудженим позитивної спрямованості, враховуючи життєвий досвід допомагає адаптуватися новоприбулим засудженим.
Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі «Фізкультура і спорт».
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Соціальні зв`язки із рідними на низькому рівні.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки з різними категоріями засуджених.У спілкуванні ввічливий, допитливий та тактовний.
У скоєному злочині розкаюється. Усвідомив тяжкість та суспільну небезпеку скоєного злочину. Повністю визнає себе винним у скоєному злочині. Вирок суду та призначене покарання вважає справедливим.
Заслухавши думку прокурора та пояснення засудженого ОСОБА_3 , вивчивши матеріали судового провадження та матеріалами особової справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як слідує з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_3 в період відбування покарання тричі піддавався стягненням за: порушення розпорядку дня (відбій), заборонені речі,порушення форми одягу.

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_3 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення. Три стягнення, які були застосовані до засудженого ОСОБА_3 погашені в установленому законом порядку, однак, висновок про сумлінну поведінку і ставленням до праці суд повинен робити після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого за весь період відбування покарання.

Заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять виправлення засудженого в сенсі положень частини 2 статті 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

Оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_3 не доводять того, що засуджений ОСОБА_3 протягом всього періоду відбування ним основного покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то його клопотання про умовно дострокове звільнення не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено вироком Апеляційного суду Одеської області 28 липня 2008 року за ч.4 ст.187, п.1, п.6 ч.2 ст.115 КК України, на підставі ст.70 КК України, до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України відмовити.

Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_3 в той же строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1