ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1758/19 Номер провадження 11-кп/814/626/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали за апеляційною прокурора у кримінальному провадженні прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2020 року по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000055 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 2014 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 389 КК України, колегія суддів, -
за участю прокурора ОСОБА_10 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
захисників адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини справи
Вироком Київського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання:
- за ч.2 ст.307 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;
- за ч. 2 ст. 389 КК України - 1 рік обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Відповідно до положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 05.09.2018 року, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 років 10 днів позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.
Строк покарання ухвалено рахувати з моменту затримання - із 15.02.2019 року.
Вирішено питання про речові докази.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 2288 грн.
Згідно з вказаним вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
23.01.2019 року ОСОБА_8 незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, з метою подальшого збуту, під час підшукування покупців та досягнення домовленості щодо ціни та інших умов продажу вказаного особливо небезпечного наркотичного засобу, ОСОБА_8 незаконно зберігав наркотичний засіб.
В подальшому, 23.01.2019 року близько 15 год. 35 хв. ОСОБА_8 , під час перебування в гостях у свого знайомого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно, з корисливих мотивів, шляхом продажу за 150 гривень, збув залегендованій особі на ім`я « ОСОБА_12 » медичний шприц об`ємом 10 мл. заповнений до поділки 1,5 мл. речовиною коричневого кольору, яка, згідно висновку експерта № 118 від 28.01.2019 року, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, масою, в перерахунку на суху речовину 0,176 г.
Надалі, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, ОСОБА_8 15.02.2019 року, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, з метою подальшого збуту, а на час підшукування покупців та досягнення домовленості щодо ціни та інших умов продажу вказаного особливо небезпечного наркотичного засобу, ОСОБА_8 незаконно зберігав його при собі.
В подальшому, 15.02.2019 року близько 17 год. 04 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи поряд з входом до кімнати №49 будинку АДРЕСА_4 , незаконно, з корисливих мотивів, шляхом продажу за 120 гривень, повторно збув залегендованій особі на ім`я « ОСОБА_13 » медичний шприц об`ємом 5 мл. заповнений до поділки 1,5 мл. речовиною коричневого кольору, яка згідно висновку експерта № 331 від 27.02.2019 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, масою, в перерахунку на суху речовину 0,039 г.
Надалі, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, ОСОБА_8 , 15.02.2019 року, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, з метою подальшого збуту.
В подальшому, повторно, на час підшукування покупців та досягнення домовленості щодо ціни та інших умов продажу вказаного особливо небезпечного наркотичного засобу, ОСОБА_8 незаконно зберігав опій ацетильований, після його придбання при собі, а саме у лівій та лівій нагрудній кишенях кофти, з метою подальшого збуту.
У подальшому, 15.02.2019 року в період часу з 18:22 год. по 18:50 год., в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 у приміщенні коридору гуртожитку, поряд з входом до кімнати №49, що по вул. Курчатова, 20, в м. Полтаві, з лівої нагрудної кишені кофти, в яку він був одягнутий, було вилучено одноразовий полімерний медичний шприц, об`ємом 5 мл., заповнений рідиною коричневого кольору до позначки 5 мл., яка згідно висновку експерта № 331 від 27.02.2019 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, масою, в перерахунку на суху речовину 0,191 г., а з лівої кишені кофти, в яку був одягнутий ОСОБА_8 , - одноразовий полімерний медичний шприц, об`ємом 5 мл., заповнений рідиною коричневого кольору до позначки 1,8 мл., яка, згідно висновку експерта № 331 від 27.02.2019 року, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, масою, в перерахунку на суху речовину 0,066 г.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, ОСОБА_8 15.02.2019 року незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, з метою подальшого збуту.
В подальшому, повторно, на час підшукування покупців та досягнення домовленості щодо ціни та інших умов продажу вказаного особливо небезпечного наркотичного засобу, ОСОБА_8 незаконно зберігав опій ацетильований, після його придбання за місцем свого мешкання, а саме у приміщенні кімнати АДРЕСА_5 , з метою подальшого збуту.
15.02.2019 року в період часу з 19:53 год. до 20:42 год., в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності останнього з полиці шафи було вилучено одноразовий полімерний медичний шприц, об`ємом 5 мл. заповнений рідиною коричневого кольору до позначки 3 мл., яка згідно висновку експерта № 331 від 27.02.2019 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, масою, в перерахунку на суху речовину 0,125 г.
Окрім того, вироком Київського районного суду м. Полтави від 05.09.2018 року, який набрав законної сили 06.10.2018 року, ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст. 190 КК України до 240 годин громадських робіт.
26.10.2018 року до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області з Київського районного суду м. Полтави надійшло розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, з копією вищевказаного рішення суду.
26.12.2018 року у Київському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_8 роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, зміст ст. 37 КВК України та попереджено про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 389 КК України, ст. 40 КВК України, про що останній надав підписку.
Цього ж дня ОСОБА_8 видано направлення до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» для відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт та зобов`язано приступити до відбування покарання з 27.12.2018 року.
Однак, з 27.12.2018 по 15.02.2019 ОСОБА_8 діючи умисно, з метою ухилення від відбування громадських робіт, до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» для відбуття призначеного покарання без поважних причин не з`явився, встановлені вироком Київського районного суду м. Полтави 240 год. громадських робіт не відпрацював, тим самим ухилився від відбування громадських робіт.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду відносно останнього скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та увалити новий вирок, засудивши ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим , призначити ОСОБА_8 покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна. Відповідно до ст. 71 , 72 КК України до покарання , призначеного за даним вироком , повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком київського районного суду м. Полтави від 05.09.2018 та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 8 років місця позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.
На підставі ст. 96-1 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати в дохід держави грошові кошти , одержані внаслідок вчинення злочину в сумі 200 грн. та 120 грн. В іншій частині вирок Київського районного суду м. Полтави від 06.02.2020 залишити без змін.
Апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим , що суд безпідставно не застосував такий захід кримінально-правового характеру як спеціальна конфіскація вилучених за місцем мешкання ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 200 грн. , отриманих внаслідок збуту наркотичних засобів та грошових коштів в сумі 120 грн. , які призначалися для проведення оперативної закупівлі. При цьому, суд не навів жодних мотивів недоцільності застосування спецконфіскації.
Також , прокурор зазначає , що суд безпідставно при ухваленні вироку застосував вимоги ст. 100 КПК України та прийнято рішення про їх повернення до неіснуючого органу УМВС України в Полтавській області.
Крім того , прокурор вважає , що покарання , призначене ОСОБА_8 не відповідає тяжкості вчиненого та особі винного через м`якість, посилаючись при цьому на те , що обвинувачений налагодив реально працюючу схему виготовлення та збуту особливо небезпечних наркотичних засобів з метою наживи; має незняту та непогашену у встановленому Законом судимість , раніше 8 разів притягувався до кримінальної відповідальності , в тому числі за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів , скоїв 5 злочинів у період невідбутого покарання за іншим вироком, злочини ним вчинено на ґрунті наркоманії.
Адвокат ОСОБА_7 в поданій апеляційні скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апеляцію обґрунтовує тим , що досудовим слідством та судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону , докази , отримані в результаті НСРД є недопустимими , оскільки ці слідчі дії проведенні зі значними порушеннями , а також було порушено державну таємницю під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій.
Позиції інших учасників судового провадження
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити. Заперечували з приводу задоволення апеляції прокурора.

Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні не підтримала. Заперечували з приводу задоволення апеляції адвоката в інтересах обвинуваченого.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали кримінального провадження , перевіривши доводи апеляційних скарг , колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених положень закону , судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону , а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за які він засуджені , ґрунтуються на зібраних у справі доказах , які відповідають фактичним обставинам справи , підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом з точки зору належності , допустимості , достовірності , достатності та взаємозв`язку й детально наведених у вироку.

Дії обвинуваченого за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення , правильно кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України як незаконне придбання , зберігання та збут наркотичних засобів , повторно та за ст.389 ч.2 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Фактичні обставини по справі за ст.389 ч.2 КК України та правильність кваліфікації , в апеляційній скарзі не оспорюються , не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів відповідно до положень статті 404 ч.1 КПК України.

Натомість, доводи апеляційної скарги адвоката про невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, про непричетність ОСОБА_8 до вчинення злочину передбаченого ст.307 ч.2 КК України , не заслуговують на увагу.

Так , доводи апеляційної скарги адвоката в цілому зводяться до переліку процесуальних порушень , які були на його переконання , допущені слідчим , прокурором та судом і жодним чином не торкаються фактичних обставин по справі.

Аналізуючи доводи апеляції адвоката і в тому числі в сукупності із обставинами , що були наведені ним та обвинуваченим в апеляційному суді , колегія суддів наголошує на такому.

Колегія суддів не може погодитись із доводами адвоката , підтриманими обвинуваченим , що мала місце провокація вчинення злочину з боку працівників поліції і ОСОБА_8 не займався збутом наркотичної речовини , хоча є наркозалежною особою.

Так , в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_8 пояснив , що він дійсно передавав наркотичні засоби особі під вигаданим прізвищем , але не отримував за це кошти і не вважає це збутом наркотичних засобів.

Натомість , як встановлено судом першої інстанції , із показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (анкетні дані осіб змінено) , вони знайомі із ОСОБА_8 і знають його як особу , яка займається збутом наркотичних засобів і у якої , в тому числі і вони , придбавали наркотики. В кожному із випадків придбання наркотичних засобів під контролем працівників поліції , вони передавали ОСОБА_8 гроші як оплату за придбані наркотики. У кожному із випадків придбання наркотичної речовини , ОСОБА_8 на їх прохання продати наркотик , відразу ж погоджувався і обумовлювалось місце реалізації.

Той факт , що ОСОБА_8 займається збутом наркотичної речовини , в судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердили і свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_15 .

Із протоколу особистого обшуку ОСОБА_8 після його затримання вбачається , що у нього при собі на момент затримання було два шприци із наркотичною речовиною.

Під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 було виявлено гроші в сумі 320 грн. , які він отримав за наркотичну речовину та наркотичну речовину у шприці.

Отже , доводи адвоката з цього приводу колегія суддів вважає непереконливими.

Не може колегія суддів також погодитись із доводами адвоката щодо наявності істотних порушень кримінального процесуального закону , що були допущені як слідчим в питанні збирання доказів так і судом в питанні оцінки цих доказів.

Так , із матеріалів провадження вбачається , що контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у кожному із випадків проводився на підставі постанови прокурора в якій , зокрема , і мотивувалось також питання недопущення провокації вчинення злочину , доручалось проведення оперативної закупки певним працівникам правоохоронних органів .

В кожному із випадків проведення оперативної закупки проводився огляд покупця (особі під вигаданим прізвищем) , помітка грошових коштів і за результатами проведення здійснювалась добровільна видача наркотичної речовини. Всі вказані дії оформлювались відповідними процесуальними рішеннями повноважних осіб.

Негласні слідчі (розшукові) дії у виді аудіо-відеоконтролю особи ОСОБА_8 , зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж оператора рухомого (мобільного) зв`язку ПрАТ» ВФ Україна» за ідентифікаційними ознаками: номером абонента НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_8 , проводились на підставі ухвали слідчого судді Полтавського апеляційного суду , яка була розсекречена , відкрита сторонам у справі та приєднана до матеріалів провадження.

Фіксація результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій проводилась із дотриманням вимог законодавства.

Колегія суддів не вважає в цьому питанні істотним порушенням кримінального процесуального закону , складання протоколу на наступний день після проведення дії , фіксація в протоколі отриманих результатів , на чому наполягає адвокат в своїй апеляції. Всі інші дрібні порушення під час проведення НСРД , на які вказує адвокат , по-перше не є істотними , по -друге , вони жодним чином не впливають на оцінку доведення вини обвинуваченого.

Не погоджується колегія суддів також із доводами адвоката щодо наявності порушень законодавства про державну таємницю через призму недотримання положень статті 517 КПК України.

В цьому питанні колегія суддів звертає увагу , що глава 40 КПК України в якій розташована і стаття 517 КПК , регулює питання порядку розгляду кримінальних проваджень , які містять відомості , що становлять державну таємницю.

Матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за ст.307 КК України , не містять жодних відомостей , що становлять державну таємницю. Процесуальні рішення слідчих суддів апеляційного суду (відповіді апеляційного суду), клопотання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій , які мали гриф таємності на момент їх постановлення , були приєднані до матеріалів провадження лише після їх розсекречення.

Питання ж розкриття методів оперативної розшукової діяльності та інші моменти щодо порядку проведення НСРД , на що звертає увагу адвокат , як на порушення законодавства щодо державної таємниці , не охоплюється положеннями глави 40 КПК.

Не є обґрунтованими , на переконання колегії суддів , також і доводи апеляційної скарги прокурора.

Аналізуючи доводи апеляції прокурора в частині м`якості , як на його думку , призначеного судом покарання , колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі , встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність , але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів , відсутність обставин , що пом`якшують покарання , особу обвинуваченого , який раніше судимий і призначив покарання яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Нових обставин , які б переконали колегію суддів у протилежному , прокурором не наведено.

Підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим через його м`якість , про що йдеться в апеляції прокурора , колегія суддів не знаходить.

Не є обґрунтованими також і доводи прокурора щодо необхідності застосування в даному випадку спеціальної конфіскації до грошей , які були вилучені в помешканні в сумі 200 грн. та 120 грн. та використовувалися для здійснення оперативної закупки.

За змістом п.1 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується до грошей , які були одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.

Виходячи із змісту вказаної норми , підставою для застосування вказаної норми має бути встановлення судовим рішенням факту злочинного походження коштів. До цього , особа мала б бути звинувачена в отриманні вказаної суми.

Колегія суддів не заперечує того факту , що кошти в сумі 120 грн. , сприймались обвинуваченим як дохід від реалізації наркотиків.

Водночас , в цьому питанні варто звернути увагу , що ці гроші не належали особі , яка здійснювала оперативну закупку під контролем працівників поліції і потім перейшла у власність обвинуваченого , а тому звертати вказані кошти в дохід держави за правилами ст.96-2 КК України , є неправильним.

Що стосується коштів в сумі 200 грн. , які були вилучені , то матеріалами провадженні жодним чином не підтверджено того факту , що вони були отримані злочинним шляхом і тому до них також не може бути застосована спеціальна конфіскація.

Водночас , вказана обставина не є перешкодою для виконання вироку в частині конфіскації майна і щодо вказаної суми - 200 грн.

Не є такими , що дають підстави для зміни судового рішення також і доводи апеляції прокурора щодо неправильного зазначення в резолютивній частині вироку найменування ОВС.

Так дійсно у вироку зазначено «УМВС України в Полтавській області» замість правильного ГУНП в Полтавській області.

Водночас , вказану помилка суду може бути ним же за власною ініціативною або за заявою прокурора виправлена в порядку статті 379 КПК України.

Може бути вирішено місцевим судом і питання щодо зберігання оптичних дисків та флешносіїв і саме по собі це не є підставою для зміни судового рішення.

Отже , колегія суддів приходить до висновку , що доводи апеляційних скарг адвоката та прокурора не спростовують висновків суду першої інстанції.

Вирок суду постановлений із дотриманням вимог статті 374 КПК України , є законним , обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону , які б перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення , колегією суддів не встановлено.

Таким чином апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та адвоката в інтересах обвинуваченого слід залишити без задоволення , а вирок суду , без змін.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,419 КПК України , колегя суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення , а вирок Київського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін;

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня постановлення , а особою , яка перебуває під вартою - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

_____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4