УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3
представника власника тимчасово
вилученого майна ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 24.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 24.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СУ ГУ ДФС у м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 24.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що службові особи ТОВ «ТД «Магнус Трейд» () а саме: директор та головний бухгалтер ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також інші невстановлені особи, в період з січня 2019 року по лютий 2020 року перебуваючи на території міста Києва, шляхом ввезення товарів на територію України (косметичних засобів та побутової хімії) по заниженій митній вартості та подальшій реалізації на адресу підконтрольних фізичних осіб підприємців умисно ухилились від сплати податків на суму понад 10 млн. грн. що підтверджується висновком ТОВ «Дослідний інформаційно-консультаційний центр» № 1-19/03/2020-дос.
Крім того, в період 2019-2020 років ТОВ «ТД «Магнус Трейд» (код )здійснювали ввезення на митну територію України ТМЦ (косметичних засобів та побутової хімії) по заниженим цінам та з приховуванням від контролюючих органів реальної кількості та вартості ввезеного товару, шляхом підробки необхідних для розмитнення документів з подальшою реалізацією через спеціалізований Інтернет магазин та мережу магазинів.

Так, фактично незаконно імпортовані товари підприємством ТОВ «ТД «МАГНУС ТРЕЙД» () документально відображають в адресу підконтрольних фізичних осіб підприємців, серед яких є: ФОП ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_1 ), ФОП ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_2 ), ФОП ОСОБА_10 (ІПН НОМЕР_3 ), ФОП ОСОБА_11 (ІПН НОМЕР_4 ), ФОП ОСОБА_12 (ІПН НОМЕР_5 ), ФОП ОСОБА_13 (ІПН НОМЕР_6 ), ФОП ОСОБА_14 (ІПН НОМЕР_7 ), ФОП ОСОБА_15 (ІПН НОМЕР_8 ), ФОП ОСОБА_16 (ІПН НОМЕР_9 ), ФОП ОСОБА_17 (ІПН НОМЕР_10 ), ФОП ОСОБА_18 (ІПН НОМЕР_11 ) та інших, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, за ціною яка у декілька разів менша від реальної вартості реалізованих ТМЦ, що дозволяє приховувати реальні обсяги прибутку.

За допомогою аналізу наявних баз даних встановлено, що вищевказана група осіб також користується реквізитами підконтрольних підприємств, а саме: ТОВ «ТД «МАГНУС ТРЕЙД» (), ТОВ «ЛОГІСТИК ЮКРЕЙН» (), ТОВ «РЕНТІНГ МЕНЕДЖМЕНТ» (), ТОВ «ІМПЕРІЯ-ХОЛДИНГ» (), ТОВ «МАСТЕР ДИЛЕР» (), ТОВ «ДИСТРИБУЦІЙНІ МЕРЕЖІ» (), ТОВ «СМАРТ ПРАЙЗ ТЕГ» (), ТОВ «ЕМПАЄР ІНВЕСТ ГРУПП» (код ЄДРПОУ 37415161), ТОВ «СЛ ДИСТРИБЬЮШН» (), ТОВ «ФОРВАРД-СВ» (), ТОВ «Альтернатива-СВ» (), ТОВ «Імперія Права» (), ТОВ «СЛ ДИСТРИБЬЮШН» ().

Фактично незаконно імпортовані товари ТОВ «ТД «МАГНУС ТРЕЙД» () реалізуються кінцевим споживачам на території України через спеціалізований Інтернет магазин ІНФОРМАЦІЯ_4 та мережу магазинів "isei" (34 магазина в м. Києві та 50 магазинів в інших містах України), при цьому кінцеві споживачі оплачують отримані товари готівковими коштами, а також через сервіс фінансової компанії в адресу підконтрольних фігурантам підприємств та фізичним особам підприємцям.

Вказані дії службових осіб ТОВ «ТД «МАГНУС ТРЕЙД» () вказують на заниження митної вартості при імпортних операціях, з метою заниження митних платежів, шляхом підробки необхідних для розмитнення документів.

В ході проведення слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, а також інформації, отриманої від оперативних працівників п`ятого відділу ОУ ГУ ДФС у м. Києві встановлено, що гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші невстановлені слідством особи у своїй злочинній діяльності використовують автомобіль, житлові, офісні, складські приміщення та точки реалізації косметичних засобів та побутової хімії, де зберігаються грошові кошти, які здобуті злочинним шляхом, документи податкової звітності, документи фінансово-господарської діяльності, чорнова бухгалтерія та чорнові записи, що можуть свідчити про протиправну діяльність, печатки підконтрольних фізичних осіб-підприємців, документи та чорнові записи щодо реалізації косметичних засобів та побутової хіміїкінцевим споживачам, зовнішньоекономічні контракти, інвойси, лінійні коносаменти, товарно-транспортні накладні (CMR) та ВМД, на підставі яких здійснювались імпортні операції по заниженій митній вартості в тому числі за адресою місцезнаходження складського приміщення ТОВ «ТД «МАГНУС ТРЕЙД» () яке знаходиться на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:139:0069 та :01:139:0054.

10.09.2020 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.08.2020 у справі №761/26494/20 проведено обшук складських приміщень, які використовує ТОВ «ТД «Мангус Трейд» (), що знаходяться на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:139:0069, яке належить на праві власності ТОВ «БЦ Регіон» та :01:139:0054, яке належить на праві власності ОСОБА_19 , в результаті якого було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 1 383 430 грн.

Постановою слідчого СВРКП ТКГ СУ ГУ ДФС у м. Києві від 12.09.2020 вказані кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000179 від 24.03.2020.

Орган досудового розслідування для всебічного, об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження та встановлення істини у провадженні, зважаючи на те, що вказані кошти були предметом злочину, за своєю суттю є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів, запобігання, подальшого відчуження, знищення, просить накласти арешт на зазначені кошти.
У судовому засідання прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав у ньому зазначених.

Представник власника тимчасово вилученого майна заперечував проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання прокурора про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, представника власника тимчасово вилученого майна, приходить до висновків, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступного..
Як убачається з витягу з ЄРДР кримінальне провадження № 0000179 від 24.03.2020 розслідується у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України.

Дані матеріалів клопотання свідчать про те, що 10.09.2020 під час проведення обшуку складських приміщень, які використовує ТОВ «ТД «Мангус Трейд» (), що знаходяться на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:139:0069, яке належить на праві власності ТОВ «БЦ Регіон» та :01:139:0054, яке належить на праві власності ОСОБА_19 , на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.08.2020 було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 1 383 430 грн.

На вказані кошти прокурор просить накласти арешт, у зв`язку із тим, що вилучені кошти мають значення для встановлення істини у справі відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами та мають значення для доведення обставин, що підлягають доказуванню, зокрема, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, розслідування обставин якого здійснюється.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Абзацом другим зазначеної статті визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Стаття 167 КПК України дає визначення тимчасового вилучення майна, вказуючи, що це є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно частини другої зазначеної статті тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 168 КПК України передбачено порядок тимчасового вилучення майна: тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.08.2020 надано дозвіл на проведення обшуку складських приміщень, які використовує ТОВ «ТД «Мангус Трейд» (), що знаходяться на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:139:0069, яке належить на праві власності ТОВ «БЦ Регіон» та :01:139:0054, яке належить на праві власності ОСОБА_19 , зокрема, для виявлення та вилучення документів, необлікованих товарно матеріальних цінностей. Водночас, як вбачається з ухвали про надання дозволу на обшук вищевказаних приміщень, слідчим суддею відмовлено в задоволенні клопотання в частині надання дозволу на проведення обшуку для відшукання та вилучення грошових коштів отриманих від незаконної діяльності з підстав необґрунтованості.

Відповідно до протоколу обшуку від 10.09.2020, під час нього було вилучено, серед іншого грошові кошти, дозвіл на відшукання та вилучення яких слідчим суддею не надавався.

Постановою слідчого від 12.09.2020 зазначене в клопотанні майно визнано речовим доказом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Разом з тим вважаю, що постанова слідчого про визнання речових доказів від 12.09.2020 в частині визнання речовими доказами вказаних коштів носить суто формальний характер, оскільки в самій постанові не надана оцінка даним коштам та їх відповідність положенням статті 98 КПК України, а також не обґрунтовано їх значення для даного кримінального провадження.

В судовому засіданні також не підтверджено, що вилучені під час обшуку кошти є засобами та предметами вчинення кримінального правопорушення, пов`язаними з їх незаконним обігом та набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування в даному кримінальному проваджені за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, предметом якого можуть бути грошові кошти, які підлягають сплаті як податки і збори (обов`язкові платежі), що входять в систему оподаткування і введені у встановленому законом порядку, а не товарно-матеріальні цінності.

В даному клопотання та в матеріалах, долучених до нього такі доводи також відсутні, а також постановою слідчого про визнання зазначених коштів речовими доказами не надана їх оцінка в розумінні статті 94 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 94, 98, 170, 171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 24.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, а саме: грошові кошти в гривневому еквіваленті в сумі 1 383 430 (один мільйон триста вісімдесят три тисячі чотириста тридцять) гривень, що були вилучені під час проведення обшуку складського приміщення ТОВ «ТД Магнус Трейд» (код ЄРДПОУ 37782542), яке знаходиться на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:139:0069, право власності зареєстровано за ТОВ «БЦ Регіон» та :01:139:0054, право власності зареєстровано за ОСОБА_19 , яке використовувалось ТОВ «Логістік Юкрей» та належать громадянинам ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1