ЄУН №337/3391/20
Провадження №1-кп/337/454/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 05.08.2020р. за №0001230 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, раніше судимого:

1) 19.10.1995р. Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.4 ст.81, 44 КК України (1960р.) до 1 р.6 міс. позбавлення волі, звільнився 06.01.1997р. по відбуттю строку покарання;

2) 25.11.1998р. Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.141 КК України (1960р.) до 2 р. позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 07.10.2000р. по відбуттю строку покарання;

3) 20.09.2001р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.187 КК України до 4 р. позбавлення волі, звільнився 19.07.2005р. по відбуттю строку покарання;

4) 02.10.2007р. Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, 75, 76 КК України до 3 р. позбавлення волі з іспитовим строком 3 р.;

5) 10.02.2010р. Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.309, ч.1 ст.317, 70, 71 КК України до 3р.6 міс. позбавлення волі, звільнився 03.05.2012р. умовно-достроково, невідбутий строк 11 міс. 27дн.;

6) 05.03.2013р. Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.309, 70, 71 КК України до 5р. 1дн. позбавлення волі, звільнився 08.02.2017р. по відбуттю строку покарання,

проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
05.08.2020 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись у якості гостя в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_7 , 1932 року народження, будучи особою похилого віку, отримала пенсійне забезпечення, відкрито, шляхом ривку, викрав з рук останньої косметичку із грошовими коштами у сумі 3715 грн., та не реагуючи на вимогу потерпілої повернути майно, зник з місця вчинення злочину з викраденим майном, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх, від дослідження в судовому засіданні доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування відмовився. Також пояснив, що скоїв даний злочин коли проживав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , яка є донькою потерпілої ОСОБА_7 ,протягом останніх двох тижнів до зазначених подій, у квартирі потерпілої. Потерпіла через похилий вік та стан здоров`я самостійно не пересувається, потребує сторонньої допомоги, ОСОБА_8 доглядала за матір`ю. 05.08.2020р., після того, як листоноша принесла потерпілій ОСОБА_7 пенсію, він попрохав її дати йому грошей, але вона відмовила. Тоді він вихопив з її рук косметичку, в якій вона зберігала пенсію та, незважаючи на її крики, вибіг з квартири. В косметичці було 3715 грн. Частину грошей він витратив на продукти харчування, пиво та горілку. Вживав алкоголь до ранку 06.08.2020р., потім його знайшли працівники поліції, забрали залишок грошей, допитали та відпустили додому. Вдома він вибачився перед ОСОБА_7 , остання його дуже сварила. Наступного дня відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В скоєному щиро кається та просить строго не наказувати, не позбавляти волі.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не прибула, в матеріалах провадження міститься заява потерпілої про розгляд справи у її відсутність, також зазначено, що завданий їй матеріальний збиток відшкодований на суму 2520 грн., покарання просить призначити на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою потерпілої ОСОБА_7 , останні 4 роки проживала разом з ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловік та дружина в квартирі АДРЕСА_3 . З 17.07.2020р. вона з ОСОБА_6 переїхали до квартири її матері потерпілої ОСОБА_7 та стали там проживати, оскільки остання за віком та станом здоров`я не пересувається, потребує сторонньої допомоги та догляду. Зазначає, що вона теж має хворі ноги, погано пересувається, тому ОСОБА_6 допомагав їй, ходив до магазинів за продуктами, офіційно не працював, але заробляв невеликі гроші, збираючи та здаючи вторсировину. 05.08.2020р. матері принесли до дому пенсію, з отриманих грошей вона дала їм 200-300 грн., які вони в той же день витратили на продукти та спиртні напої. Після того як пообідали та випили, ОСОБА_6 поросив у матері ще грошей, щоб ще сходити до магазину та поїхати на квартиру, де вони раніше мешкали, але мати дала лише 100 грн., надати ще грошей відмовилась. Після цього, зі слів матері їй відомо, що ОСОБА_6 вихопив у неї з рук косметичку, в якій вона зберігала свої гроші, та вибіг з квартири. В цей час вона знаходилась в квартирі, але в іншій кімнаті, почула як кричала мати, щоб ОСОБА_6 повернув гроші. Після розповіді матері, вона звернулась до поліції. Наступного дня ОСОБА_6 повернувся до дому, вибачився перед матір`ю, яка його посварила, але простила. Гроші матері повернули працівники поліції, але не всі, близька 2530 грн. Вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки їй потрібна його допомога в побуті та в догляді за потерпілою.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, свідка ОСОБА_8 та дослідженням матеріалів, які характеризують обвинуваченого.
Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, у скоєнні якого суд визнає його винуватим.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що належить до категорії тяжких злочинів, обставини вчинення діяння, зокрема те, що його дії були направлені проти власності, враховує особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, стабільного джерела доходу не має, не одружений, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах, дітей на утриманні не має,зареєстрованого місця проживання не має, проживав в квартирі жінки, яка є донькою потерпілої, останні два тижні перед затриманням тимчасово мешкав в квартирі потерпілої, на даний час на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, але знаходиться під їх спостереженням з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання ПАР, синдром залежності», раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, у тому числі тяжких, відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, до нього застосовували умовно-дострокове звільнення, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, та про те, що призначені раніше покарання не досягли такої мети кримінального судочинства, як виправлення особи, що вчинила злочин.
При цьому суд враховує позицію потерпілої, яка висловлена нею в письмовій заяві, яка не наполягала на суворому покаранні, а також те, що заподіяна шкода потерпілій відшкодована частково шляхом повернення частини викраденого майна працівниками поліції.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає скоєння кримінального правопорушення відносно особи похилого віку.
З урахуванням всіх обставин справи, наявністю пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також даних про особу обвинуваченого, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді позбавлення воліна мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.186 КК України, за якою визнав його винуватим.
При цьому, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 неможливо без ізоляції від суспільства і призначене покарання він повинен відбувати реально. Підстав для застосування до нього вимог ст.75 КК України, на чому наполягає сторона захисту, суд з урахуванням усіх вищеописаних обставин не знаходить.
Судом не встановлені обставини, які могли б настільки знизити ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_6 злочину, що дало б підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням. Доводи сторони захисту про потребу жінки ОСОБА_8 , з якою обвинувачений перебуває у фактичних шлюбних відносинах, у наданні їй допомоги в догляді за літньою та хворою потерпілою ОСОБА_7 виключено обвинуваченим, є недоведеними.
Також суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили.
Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст. 368, 370, 374, 377 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 07.08.2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_6 - тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»до набрання вироком суду законної сили залишити тим самим.
Речові докази: грошові кошти в загальній сумі 2530 грн., а саме купюри номіналом 100грн. у кількості 25 шт., купюри номіналом 10грн. у кількості 2 шт., купюри номіналом 5 грн. в кількості 2 шт., передані потерпілій ОСОБА_7 , залишити за належністю ОСОБА_7 .
Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Суддя ОСОБА_1