КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16.05.2018, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулачківці, Снятинського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим в тому, що він приблизно о 10 годині 11 січня 2017 року знаходився у приміщенні «Укрсиббанку» за адресою: м. Київ, бульвар Перова, 24 де помітив раніше невідому йому ОСОБА_9 , в руках якої були грошові кошти.

В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання грошові кошти потерпілої ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись, що потерпіла не очікує вчинення протиправних дій щодо неї, знаходячись позаду останньої, ОСОБА_6 почав відволікати ОСОБА_9 запитаннями та вирвав з її рук грошові кошти та вибіг з приміщення банку, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 600 грн. В подальшому ОСОБА_6 був затриманий перехожим та працівниками поліції.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у необґрунтованому застосуванні положень ст. 75 КК України. Зокрема, прокурор зазначає, що суд першої інстанції не надав належної і достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, не врахував те, що останній на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

На думку колегії суддів, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання - щирого каяття у вчиненні злочину, відсутності обставин, що обтяжують покарання, позитивної характеристики обвинуваченого з місця його проживання та місця роботи станом на час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визначив ОСОБА_6 розмір покарання в межах, передбачених санкцією статті.
Саме такий розмір покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігатиме вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Разом з тим, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції не врахував належним чином ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, зухвалість та небезпечність його дій;негативні дані про особу обвинуваченого, який раніше багаторазово скоював злочини проти власності,стійку антисоціальну спрямованість обвинуваченого та криміногенний спосіб життя, ухилення обвинуваченого від суду, застосування судом приводів до обвинуваченого та оголошення його у розшук, внаслідок чого без достатніх підстав застосував ст.75 КК України та звільнив обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Крім того, колегія суддів відповідно до положень ч.2 ст.439 КПК України враховує вказівки касаційного суду, викладені у постанові Верховного Суду від 27.11.2019, відповідно до якої попередню ухвалу Київського апеляційного суду від 07.05.2019 щодо ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Вказаною постановою касаційний суд визнав неправильним застосування до ОСОБА_6 закону України про звільнення від кримінальної відповідальності з випробуванням.
З огляду на викладене, колегії суддів приходить до висновку, що призначення ОСОБА_6 покарання із звільненням від його відбування покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та не є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, скасувати вирок в частині застосування ст.75 КК України та постановити в цій частині новий вирок, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у розмірі, визначеному судом першої інстанції, до реального відбування.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16.05.2018 щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.
Постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_6 на виконання цього вироку з метою направлення для відбування покарання.
Зарахувати у строк відбування покарання термін затримання ОСОБА_6 як підозрюваного у вчиненні злочину з 11 січня 2017 року по 13 січня 2017 року та строк тримання під вартою з 13 січня 2017 року по 13 квітня 2017 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

В решті вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16.05.2018 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

СУДДІ:

________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3