ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2213/20 Справа № 202/3076/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000406, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту накладеного на 1/2 частину автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності на 1/2 частину ОСОБА_7 , поверненні автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , та покладенні витрат пов`язаних із зберіганням зазначеного автомобіля на спеціальному майданчику ПП "Автоклуб", розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська 22К-1 на слідчий відділ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області та Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, за рахунок коштів державного бюджету.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що судом при ухваленні вироку від 24 липня 2019 року доля речового доказу, а саме автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який накладено арешт не вирішувалось саме з метою забезпечення належного виконання вироку суду в частині стягнення коштів за рахунок спричинення майнової та моральної шкоди, станом на теперішній час позовна заява потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної та майнової шкоди не вирішена, спричинена майнова та моральна шкода ніяким чином йому не відшкодована і відповідно до постанови Верховного Суду України від 21 травня 2020 року було призначено розгляд цивільного позову ОСОБА_9 в порядку цивільного судочинства, а тому підстави для скасування накладеного арешту досі не відпали.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким скасувати арешт накладений на 1/2 частину автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності на 1/2 частину ОСОБА_7 , повернути автомобіль ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , та витрати, пов`язані із зберіганням зазначеного автомобіля на спеціальному майданчику ПП "Автоклуб", розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська 22К-1, покласти на слідчий відділ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області та Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, за рахунок коштів державного бюджету.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат посилається на те, що автомобіль було вилучено після ДТП та накладено на нього арешт лише з метою збереження речового доказу. Захисник звертає увагу на те, що на час вилучення автомобіля та накладення на нього арешту цивільного позову не існувало. За цих обставин, враховуючи те, що судом при ухваленні вироку не було вирішено питання про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, клопотання захисника підлягало задоволенню. До того ж, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_10 , скасовано ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року та постановлено нову, якою скасовано арешт, накладений на 1/2 частину автомобіля, який належить на праві власності ОСОБА_10 . Адвокат вважає, що суд безпідставно, за відсутністю клопотань взяв на себе зобов`язання про забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, не врахувавши при цьому інтереси співвласника автомобіля.
Заслухавши суддю-доповідача, цивільного відповідача та його представника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора та потерпілого, які просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з положеннями, закріпленими у ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, що передбачає його ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегією суддів встановлено, що вказаних вимог закону суд першої інстанції при ухваленні вироку не дотримався.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 звернувся до суду в порядку виконання вироку з заявою про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000406.
Свої вимоги ОСОБА_7 обґрунтував тим, що при ухваленні щодо нього 24 липня 2019 року вироку Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська не було вирішено питання про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме не скасовано арешт автомобіля, 1/2 частина якого належить йому на праві власності.
Відмовляючи у задоволенні заявлених ОСОБА_7 вимог, суд посилався на те, що Верховним Судом України 21 травня 2020 року вирок Індустріального районного суду скасовано від 24 липня 2019 року в частині цивільного позову та призначено новий судовий розгляд провадження в порядку цивільного судочинства. За таких обставин, з огляду на те, що цивільний позов наразі не вирішено, тоді як арешт на майно ОСОБА_7 було накладено з метою забезпечення належного виконання вироку суду в частині стягнення коштів за рахунок спричинення майнової та моральної шкоди, суд не знайшов підстав для його скасування.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що висновки суду про відсутність підстав для задоволення клопотання суперечать матеріалам провадження та є передчасними.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2018 року було накладено арешт на автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя керувався лише тим, що під час досудового розслідування існує потреба у його збереженні, як речового доказу, а тому наклав арешт на майно саме з цією метою.
Наведені обставини залишились поза увагою суду при ухваленні рішення та не були перевірені ним належним чином. Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд дійшов висновку про накладення слідчим суддею арешту з метою забезпечення цивільного позову, що мотивам слідчого судді взагалі не відповідає.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання про наявність підстав для скасування арешту, колегія суддів виходить з того, що в силу вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності з вимогами п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Згідно положеннями, закріпленими у ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Як встановлено під час апеляційного розгляду та що знайшло своє підтвердження й у матеріалах провадження, ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2018 року було накладено арешт на автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою збереження речового доказу.
Як вбачається з вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року, питання про скасування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження судом вирішено не було.
Водночас, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року було скасовано арешт, накладений на 1/2 частину автомобіля, який належить на праві власності ОСОБА_10 .
За цих умов, враховуючи вимоги ст.ст. 174, 539 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а арешт 1/2 частина майна, що належить ОСОБА_7 скасуванню.
Що стосується витрат, пов`язаних зі зберіганням арештованого майна, колегія суддів зазначає, що у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року № 1104, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Водночас, згідно з п. 32 Порядку, фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.
З урахуванням наведених вимог закону, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_7 про необхідність покладення витрат, пов`язаних із зберіганням арештованого майна, на СУ ГУНП в Дніпропетровській області, за рахунок коштів державного бюджету.
При цьому, колегія суддів не знаходить підстав для стягнення цих витрат з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, оскільки це суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність його часткового задоволення з наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 404, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення кримінального провадження скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений на 1/2 частину автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 .
Витрати, пов`язані із зберіганням зазначеного автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на спеціальному майданчику ПП "Автоклуб", розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська 22К-1, покласти на СУ ГУНП в Дніпропетровській області, за рахунок коштів державного бюджету.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4