Справа № 645/1989/16-к
Провадження № 1-кп/645/25/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку домашнього арешту, а обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, посилаючись на те, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та об`єктивно наявні. Так вказує на те, що обвинувачені маючи досвід роботи в контролюючих органах, достовірно знаючи про тяжкість вчиненого злочину, використовуючи тісні зв`язки з керівниками контролюючих органів, службовими особами, з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможуть переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того, в рамках кримінального провадження обвинувачені, знаючи достовірні анкетні дані свідків, зможуть незаконно впливати на останніх, у тому числі із застосуванням погроз, насильства, з метою зміни свідками наданих показів або їх схилення до відмови надавати будь-які викривальні показання щодо них, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вищенаведене свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, та спливає строк вказаних запобіжних заходів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із знаходженням останнього на самоізоляції, через контакт із особою, хворою на коронавірус COVID-19.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, як необґрунтованого.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на недоведеність існування перелічених ризиків.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Відносно обвинуваченої ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк якого спливає 17 вересня 2020 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, строк покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України спливає 17 вересня 2020 року.

Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Розглядаючи подане клопотання, судом не встановлено наявність ризиків, на які наголошує прокурор. Так, прокурором не доведено, що обвинувачені можуть спробувати перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме вчиняти дії із затягування розгляду кримінального провадження. Крім того суд наголошує, що дане кримінальне провадження перебуває у Фрунзенському районному суді м. Харкова з 2016 року.
Так, згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, головуючим суддею по вищезазначеному кримінальному провадженню обрано ОСОБА_8 .
З 13.03.2017 року кримінальне провадження перебуває в провадженні судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 .
Протягом періоду з 2017 року по теперішній час обвинувачені з`являлись на судові засідання, що в свою чергу свідчить про відсутність в діях обвинувачених жодних намагань перешкоджати судовому розгляду кримінальної справи.
Разом із цим, суд також дійшов висновку про необґрунтованість існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроб обвинувачених незаконного впливу на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, оскільки станом на вересень 2020 року свідки обвинувачення вже допитані в судовому засіданні, досліджені письмові докази та матеріали кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016)

Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Суд, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватим у вчиненні інкриміновано кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків у місці проживання, які мають постійне місце проживання, компрометуючих матеріалів на обвинувачених прокурор на даній стадії не володіє, вважає, що у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_6 слід відмовити, оскільки прокурором не доведено наявність, на теперішний час, ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - відмовити

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_6 - відмовити

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали. Повний текст ухвали проголошено 18.09.2020 року.

Суддя -