Єдиний унікальний номер судової справи 192/2318/19
Номер провадження 1-кп/201/1167/2020
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18 а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання доцільності продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 жовтня 2019 року за № 0000655 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноармійське Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження, внесене 20 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000655 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою до спливу двомісячного терміну.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 висловив думку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність будь-яких даних, які б свідчили про зменшення ризиків можливих спроб обвинуваченого переховуватись від суду, що враховувався судом при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив його продовжити. А також посилався на наявність ризику можливих спроб обвинуваченого незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення, які на теперішній час не допитані.

В обґрунтування своїх доводів прокурор стверджував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років, при цьому, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та джерела доходу, а тому продовжують існувати передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Таким чином, на переконання прокурора, є доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити на домашній арешт за місцем його мешкання.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово був продовжений.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування наведених ним ризиків, колегія суддів вважає, що прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що такий ризик, як можливі спроби обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватись від суду, не зменшився на час розгляду питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого від вартою і продовжує існувати, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якого яка передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, при цьому, колегією суддів враховуються і дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

А отже, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризику можливих спроб ОСОБА_7 переховуватись від суду, ступень якого є досить високим.

Відтак, колегія суддів погоджується із заявленим прокурором ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цього ризику доведеною у повній мірі.

Поряд із цим, колегія суддів вважає недоведеним під час розгляду цього питання наявність визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику, зокрема, незаконно впливати на свідків, з підстав його необґрунтованості та відсутності будь-яких достатніх доказів на підтвердження його існування.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, колегія суддів дійшла до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, ураховуючи встановлені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_7 раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому вважає за доцільне продовжити тримання ОСОБА_7 під вартою строком на 60 днів, тобто до 26 грудня 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 26 грудня 2020 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, є 26 грудня 2020 року.

Ухвала, щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3