Справа № 439/1396/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/211/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

представника Бродівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Львівській

області ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

8.12.2017 року Бродівським районним судом Львівської області затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 31.10.2017 року у кримінальному провадженні № 0000648 від 13 жовтня 2017 року між прокурором Бродівського відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ; визнано винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; визнано винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 363 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді трьох років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначено іспитовий строк тривалістю два роки; на підставі ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

12.12.2019 року начальник Бродівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_8 звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, мотивуючи тим, що засуджений ОСОБА_7 за час відбуття покарання зарекомендував себе задовільно; протягом іспитового строку ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КУпАП, за яке Бродівським районним судом Львівської області 01.11.2018 року було накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 51 гривня. ОСОБА_7 не зловживає наркотичними речовинами та алкогольними напоями, за місцем проживання характеризується позитивно, працює у ФОП « ОСОБА_10 » на посаді столяра, за характером дисциплінований, врівноважений, морально стійкий, тим самим довів, що став на шлях виправлення. Крім того, під час іспитового строку засуджений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України та ч.1 ст. 263 КК України, відомості про що внесено до ЄРДР № 0000 від 30.07.2018 року, яке на даний час знаходиться на стадії розгляду.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні подання начальника Бродівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_7 від призначеного 8.12.2017 року Бродівським районним судом Львівської області покарання за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить задоволити подання начальника Бродівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_7 від призначеного 8.12.2017 року Бродівським районним судом Львівської області покарання за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України. Просить звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Бродівського районного суду Львівської області від 8 грудня 2017 року у вигляді 3 років позбавлення волі у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про неможливість звільнення його від покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Зазначає, що посилання в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції про те, що він під час іспитового строку вчинив новий злочин, не є обґрунтованими. Його вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, не доведено і не встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. У матеріалах справи відсутній вирок відносно нього у межах кримінального провадження № 0000451 від 30.07.2018 року, натомість триває судовий розгляд даного кримінального провадження, тому вважає необґрунтованим твердження про те, що він скоїв злочини у період іспитового строку.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, пояснення представника Бродівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_8 , який заперечив проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані виконувати покладені на них судом обов`язки.
Згідно з положеннями п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Бродівського районного суду Львівської області від 8 грудня 2017 року було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 31 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні №0000648 від 13 жовтня 2017 року між прокурором Бродівського відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , визнано винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, визнано винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 363 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначено іспитовий строк тривалістю два роки з покладенням на засудженого обов`язків відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
12 грудня 2019 року начальником Бродівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області до Бродівського районного суду Львівської області скеровано подання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_7 . Подання обґрунтоване тим, що за час іспитового строку засуджений за місцем проживання зарекомендував себе позитивно, працює на посаді столяра, за характером дисциплінований, врівноважений, морально стійкий. Випробувальний термін ОСОБА_7 закінчився 8 грудня 2019 року.
Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника Бродівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про звільнення від покарання ОСОБА_7 .
Як вбачається з ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного судом.
Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Із положень ч. 3 ст. 166 КВК України вбачається, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Абзацом 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року встановлено, що згідно з ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
На думку колегії суддів, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.
Умовою звільнення від покарання після закінчення іспитового строку ч.1 ст. 78 КК України передбачає виконання покладених на засудженого обов`язків та не вчинення нового злочину.
Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні за №0000451 від 30 липня 2018 року, затвердженого 13 листопада 2018 року прокурором Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України. Такий був скерований до суду.
Станом на 8 грудня 2019 року (закінчення випробувального терміну) обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 судом не ухвалено.
Сам по собі факт наявності у провадженні суду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 не може бути підставою для направлення засудженого для відбування покарання, як такого, що не виконав вимоги ч. 1 ст. 78 КК України.
Однак, відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.
Верховний Суд України у Постанові Пленуму «Про практику призначення судами покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року вказав що, якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання, суд, який розглядає справу за новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому законом порядку.
Отже, звільнення ОСОБА_7 від покарання за попереднім вироком позбавляє можливості суд, у разі ухвалення обвинувального вироку, призначити остаточне покарання з дотриманням вимог ст. 71 КК України. У той же час, колегія суддів звертає увагу, що у разі винесення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, які він вчинив під час випробування, орган пробації може повторно звернутися до суду з відповідним поданням про звільнення його від призначеного судом покарання.
Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу порушення судом першої інстанції засади презумпції невинуватості, то вони є необґрунтованими, адже відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції жодним чином не висловлювався відносно наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, доведення його вини.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок про відмову у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання.
Із огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги засудженого про необхідність звільнення його від покарання, призначено вироком Бродівського районного суду Львівської області від 8 грудня 2017 року, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року про відмову в задоволенні подання начальника Бродівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_7 від призначеного 8.12.2017 року Бродівським районним судом Львівської області покарання за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4