ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/444/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/247/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бережанського районного суду від 21 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 29 квітня 2020 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_7 в присутності захисниці ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Бережани Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , освіта базова середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 11.10.2004 року, Бережанським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі терміном 2 роки, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим терміном 1 рік;

- 09.02.2005 року, Бережанським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на термін 2 роки 6 місяців, звільнений від покарання відповідно до ЗУ «Про амністію» 31.05.2005 року;

- 18.04.2007 року, Бережанським районним судом за ч.1 ст. 301 КК України до штрафу 850 гривень;

- 27.05.2009 року, Бережанським районним судом за ч.1 ст. 186 КК України до позбавлення волі терміном 1 рік 6 місяців;

- 22.03.2011 року, Бережанським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі терміном 3 роки;

- 13.05.2011 року, Бережанським районним судом за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі терміном 3 роки 2 місяці, відповідно до ст. 70 КК України приєднано 4 місяці позбавлення волі за вироком Бережанського районного суду від 22.03.2011 року, всього 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 25.04.2013 року, Бережанським районним судом за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі терміном 4 роки, відповідно до ст. 70 КК України приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком Бережанського районного суду від 13.05.2011, всього 5 років позбавлення волі;

- 30.07.2013 року, Козівським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі терміном 5 років 3 місяці, відповідно до ст. 70 КК України приєднано 3 місяці позбавлення волі за вироком Бережанського районного суду від 25.04.2013, всього 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 04.04.2018 року, Бережанським районним судом за ч.3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі, згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 27.02.2020 року звільненого умовно-достроково від подальшого відбування покарання на не відбутий термін 1 (один) рік 8 (вісім) днів,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України і призначено покарання за:

- ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі терміном 3 (три) роки 6 (шість) місяців,

- ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі терміном 4 (чотири) роки 2 (два) місяці

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі терміном 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.

Згідно з вимогами ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Бережанського районного суду від 04 квітня 2018 року у виді шести місяців позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Початок відбуття строку покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з часу затримання - з 08 квітня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати та вирішено питання речових доказів.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 вчинив: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин. ОСОБА_7 , якого 06.03.2020 року звільнено умовно-достроково від подальшого відбуття покарання за вироком Бережанського районного суду від 04.04.2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, - на не відбутий термін 1 (один) рік 8 (днів) днів, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив нові корисливі злочини за наступних обставин.

Так, 08 квітня 2020 року близько 12 годин 30 хвилин, ОСОБА_7 , був в парку, на перехресті вул.Чорновола та вул.Тернопільська м.Бережани Тернопільської області, де побачив як ОСОБА_9 , поклав у свій гаманець грошові кошти, після чого заховав його в кишеню куртки. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення вказаних грошових коштів, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізовуючи свій злочинний намір, 08 квітня 2020 року близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в парку, на перехресті вул.Чорновола та вул.Тернопільська м.Бережани Тернопільської області, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливу мету наживи, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, усвідомлюючи, що його протиправні дії здійснюватимуться в умовах очевидності та матимуть для ОСОБА_9 відкритий характер, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність і настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до ОСОБА_9 , наніс останньому удар кулаком правої руки в ділянку грудей, внаслідок чого, останній впав на землю відчувши фізичний біль. В подальшому, всупереч волі ОСОБА_9 , із кишені куртки останнього ОСОБА_7 витягнув гаманець, з якого відкрито викрав грошові кошти в сумі 1650 гривень.

Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, таким чином отримав реальну можливість розпоряджатися викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1650 гривень.

Такі умисні дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Окрім цього, 08 квітня 2020 року близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_7 перебував у будинку за місцем проживання ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_1 , - де разом з останнім розпивав алкогольні напої. В подальшому, коли після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_10 заснув, у ОСОБА_7 , який усвідомив, що у приміщенні будинку, крім нього та ОСОБА_10 , нікого не має, та за його діями ніхто не спостерігає, виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливу мету наживи, 08 квітня 2020 року близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_7 перебуваючи у будинку за місцем проживання ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_1 , після того як останній, внаслідок вживання алкогольних напоїв, заснув, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, та його дії носять таємний характер, умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав тюнер Т2 марки «Eurosky», вартістю 328,90 гривень (триста двадцять вісім гривень дев`яносто копійок) флеш накопичувач марки «Transcend» об`єм пам`яті 8 GB вартістю 108 гривень (сто вісім гривень), акустичну колонку вартістю 201,96 гривень (двісті одна гривня дев`яносто шість копійок).

Із викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 , майнову шкоду на загальну суму 638,86 гривень.

Такі умисні дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок та справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

Посилається на те, що укладення угоди між обвинуваченим та прокурором проводилась упереджено та при обговоренні угоди йому до кінця не було роз`яснено всіх наслідків укладення угоди і самої угоди в цілому.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого, вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить вирок залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення з наступних підстав.

29 квітня 2020 року між прокурором Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , за згодою потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000069 від 08.04.2020 року, укладено угоду про визнання винуватості.

При укладені угоди про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України враховані наступні істотні обставини даного кримінального провадження.

Відповідно до п.2 угоди - підозрюваний ОСОБА_7 під час досудового розслідування повністю визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілим, те що, відповідно до ст. 12 КК України вчинене підозрюваним кримінальні правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості, за ч.2 ст. 186 КК України є злочином тяжким.

Відповідно до п.3 угоди, з врахуванням пом`якшуючих обставин, сторони узгодили вид та міру покарання, яке слід призначити, та з яким підозрюваний ОСОБА_7 погодився.

Відповідно до п.4 угоди підозрюваному ОСОБА_7 роз`яснено відповідно до ст. 473, п.1 ч.4 ст. 394, п.1 ч.3 ст. 424, передбачені абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження означеної угоди для сторін, які ОСОБА_7 , вказав, є йому зрозумілими.

ОСОБА_7 також вказав, що розуміє наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України та умисного невиконання угоди, передбаченої ст. 389-1 КК України, про що зазначено в п.п. 5,6 угоди.

Угода укладена за участю прокурора, підозрюваного ОСОБА_7 , захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_8 добровільно, без будь-якого тиску, підписана прокурором Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , підозрюваним ОСОБА_7 та захисником ОСОБА_8 , яка зауважень та заперечень до змісту угоди про визнання винуватості, вказала немає.

При цьому, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд першої інстанції взяв до уваги п.2 ч.1 ст. 468 КПК України, відповідно до якої у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості та п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, зокрема, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Виконуючи вимоги ч.4 ст. 469 КПК України в судовому засіданні суд встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України: кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК Україн, є злочином середньої тяжкості, передбачене ч.2 ст. 186 КК України є тяжким злочином. Згідно з обвинувальним актом шкода внаслідок вчинення кримінальних правопорушень та усі потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надали прокурору письмову згоду на укладення угоди між прокурором та підозрюваним і в судовому засіданні просили затвердити вказану угоду.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та останній погодився на призначення покарання, визначеного в угоді про визнання винуватості укладеної між прокурором та підозрюваним, що підтверджує звукозапис судового засідання.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 , та прокурор укладену угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним від 29 квітня 2020, в судовому засіданні підтримали, просили її затвердити.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, окрім того, міра покарання визначена відповідно до ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

За таких обставин, суд першої інстанції, виконавши всі вимоги кримінального процесуального закону, дійшов вірного висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_7 в присутності захисниці ОСОБА_8 , тому посилання обвинуваченого на упередженість сторін при укладенні угоди та посилання на те, що при обговоренні угоди йому до кінця не було роз`яснено всіх наслідків укладення угоди і самої угоди в цілому, є необґрунтованим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бережанського районного суду від 21 травня 2020 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 29 квітня 2020 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_7 в присутності захисниці ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді