Провадження № 1-кп/761/636/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року

Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритомусудовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№0004496 від 25 квітня 2018 року,

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого,працюючого тренером в ДЮСШ «Голосієво», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за участю :

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

24 квітня 2018 року, приблизно о 18 годині 45 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні КП «Спортивний комплекс київський велотрек», що за адресою: м. Київ, вул. В.Липинського, 15, отримав від вело механіка вказаного підприємства ОСОБА_5 усне зауваження щодо порушення правил поведінки на вело треку, в результаті чого між ними виник словесний конфлікт. ОСОБА_3 , не бажаючи належним чином реагувати на зауваження ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов впритул до потерпілого, після чого умисно наніс ОСОБА_5 , два удари правою рукою в область голови, а саме в обличчя, чим спричинив умисні легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта №1096/е від 20 липня 2018 року, на тілі ОСОБА_5 , виявлені тілесні ушкодження, а саме: синець на спинці та правому скаті носу в середній третині, садна в правій підочній ділянці, на лівому скаті носу, лінійне садно на слизовій оболонці нижньої губи справа, відносяться до легких тілесних ушкоджень, за критерієм розладу здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Під час судового розгляду, 15 вересня 2020 року, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України,у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження №0004496 від 25 квітня 2018 року щодо нього.

З урахуванням невизнання обвинуваченим своєї вини, відповідно до ст. 285 КПК України, ОСОБА_3 роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що обвинувачений надав свою згоду саме на розгляд його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла така підстава звільнення від кримінальної відповідальності.
Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0004496 закрити.

Прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України,у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження щодо останнього, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду не визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України , тому відсутні підстави для звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, суд на їх думку, повинен винести вирок , та у разі винуватості обвинуваченого звільнити його від покарання за вироком суду на підставі ч.5 ст. 74 КПК України.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч.1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого, вислухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши ОСОБА_3 наслідки задоволення клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд доходить висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає до задоволення за таких підстав.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку , за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Тобто суд, встановивши наявність передбачених законом, зокрема ст. 49 КК України, підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, зобов`язаний прийняти таке рішення, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.
За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України, суд першої інстанції своєю ухвалою, а не вироком, закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, в тому числі у разі встановлення підстав, передбачених ст. 49 КК України.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке, згідно ст.12 КК України, відноситься до кримінальних проступків та за яке передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Вказане кримінальне правопорушення, згідно висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, було вчинено 24 квітня 2018 року.
Отже, з урахуванням обставин кримінального провадження, положень ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 49 КК України, станом на 15 вересня 2020 року сплинув строк 2 роки та закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду.
Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.
Таким чином, підставою звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно його згода на таке звільнення від кримінальної відповідальності, і таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у справі наявні умови, які є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання обвинуваченим вини є правом, а не його обов`язком, а тому невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права обвинуваченого на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням особи своєї винуватості у вчиненні злочину.
Таким чином, визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, чинним законодавством не передбачено.
Відповідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.
За таких обставин клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності підлягає задоволенню, кримінальне провадження №0004496 від 25 квітня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України - закриттю.

Керуючись ст.ст. 5, 12. 44, 49 КК України,п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст.285, 286, 350, 372 КПК України,суд
УХВАЛИВ :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0004496 від 25 квітня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1