КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_1.,

суддів - ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

секретаря - ОСОБА_4.,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5.,

адвокатів, які діють в інтересах

заявника ТОВ «САНТА ОІЛ» - ОСОБА_6., ОСОБА_7.,

представника потерпілого

ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» - ОСОБА_8.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах заявника ТОВ «САНТА ОІЛ» - ОСОБА_6., на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000261 від 13.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

16 липня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9. про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000261 від 13.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 рокуклопотання задоволено та накладено арешт на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Торф'яна, 40, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 202, із забороною відчуження, користування, розпоряджання. Власник - «MACROY TRADING LIMITED». Опис об'єкта: Загальна площа 243.8 кв.м, Опис: Адміністративний корпус №1 літ. «А» загальна площа 112,6 кв.м., Адміністративний корпус №2 літ. «Б» загальна площа 74,8 кв.м., Операторна літ. «Д» загальною площею 56,4 кв.м., №ІІ-автовагова, №5-скважина, №4-огорожа, №7-молнієзахсині стовпи. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що майно визнано речовим доказом і арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.

На вказану ухвалу адвокат, який діє в інтересах заявника ТОВ «САНТА ОІЛ» - ОСОБА_6., подав апеляційну скаргу в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою в частині заборони у користуванні об'єктом нерухомого майна. Зазначає, що у ТОВ «САНТА ОІЛ» наявна ліцензія на право зберігання пального, видана ГУ ДФС у Київській області, та підприємством укладені відповідні договори оренди, згідно яких місцем зберігання пального є газонаповнювальна станція, яка розташована за адресою: Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Торф'яна, 40.

На думку апелянта, заборона користування нерухомим майном є надмірним втручанням в права та інтереси ТОВ «САНТА ОІЛ», і не виправдана на даному етапі досудового розслідування.

Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 16 липня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна в частині заборони у користуванні об'єктом нерухомого майна.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги;

- представника потерпілого ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» - ОСОБА_8., який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги;

- адвокатів, які діють в інтересах заявника ТОВ «САНТА ОІЛ» - ОСОБА_6. та ОСОБА_7., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що надійшли до суду апеляційної інстанції, та ухвали слідчого судді, до Головного слідчого управління Національної поліції України надійшла заява ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» щодо можливого зловживання службовим становищем посадовими особами групи компаній «УПК», а саме: ТОВ «УПК Коммерц», ТОВ «УПК-Європлюс» та ТОВ «Баришівська ГНС», посадовими особами компанії «HALWORTH LIMITED» та суб'єктами, що здійснюють державну реєстрацію прав, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави в особі ПАТ «АТ «УКРГАЗБАНК».

06 липня 2020 року постановою слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10. об'єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Торфяна, 40 (реєстраційні номери об'єктів нерухомого майна 000, 202, 202) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000261.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 рокуза клопотанням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9. накладено арешт на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Торф'яна, 40, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 202, із забороною його відчуження, користування та розпоряджання.

Разом з тим, постановляючи ухвалу, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилаючись на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність достатніх даних, які дають підстави вважати, що вказані об'єкти нерухомого майна за адресою: Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Торф'яна, 40, фактично є об'єктом кримінально-протиправних дій та відповідно до вимог ст.98 КПК України є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000261.

Разом з цим, при накладенні арешту на об'єкти нерухомого майна, слідчий суддя не врахував, що на даному етапі досудового розслідування потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси ТОВ «САНТА ОІЛ», а саме встановлення заборони користування нерухомим майном, тобто слідчим суддею не застосовано найменш обтяжливий спосіб арешту майна, що не відповідає вимогам ст.2 КПК України.

Крім того, колегії суддів надано докази, що ТОВ «САНТА ОІЛ» є діючим підприємством, яке здійснює свою господарську діяльність на об'єкті нерухомого майна, на яке накладено арешт. При цьому, у ТОВ «САНТА ОІЛ» наявна ліцензія щодо права зберігання пального за адресою: Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Торф'яна, 40,та укладені відповідні договори оренди про передачу у тимчасове строкове володіння та користування газонаповнювальною станцією скраплених вуглеводних газів.

Таким чином доведено, що господарська діяльність ТОВ «САНТА ОІЛ» здійснюється з додержанням закону та на підставі відповідних дозволів, а тому на даному етапі досудового розслідування заборона користування нерухомим майном не є виправданою та буде надмірним втручанням в права та інтереси ТОВ «САНТА ОІЛ» .

Також колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та рішення Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

На підставі викладених обставин, які вказують на необ'єктивність судового розгляду, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9. про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000261 від 13.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України, у зв'язку з недоведеністю необхідності встановлення заборони користуватися майном, на яке накладено арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах заявника ТОВ «САНТА ОІЛ» - ОСОБА_6., задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000261 від 13.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України, а саме: на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Торф'яна, 40, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 202, із забороною відчуження, користування, розпоряджання. Власник - «MACROY TRADING LIMITED». Опис об'єкта: Загальна площа 243.8 кв.м, Опис: Адміністративний корпус №1 літ. «А» загальна площа 112,6 кв.м., Адміністративний корпус №2 літ. «Б» загальна площа 74,8 кв.м., Операторна літ. «Д» загальною площею 56,4 кв.м., №ІІ-автовагова, №5-скважина, №4-огорожа, №7-молнієзахсині стовпи, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9. про арешт майна в рамках кримінального провадження №№0000261 від 13.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000261 від 13.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України, а саме: на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Торф'яна, 40, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 202, із забороною відчуження та розпоряджання. Власник - «MACROY TRADING LIMITED». Опис об'єкта: Загальна площа 243.8 кв.м, Опис: Адміністративний корпус №1 літ. «А» загальна площа 112,6 кв.м., Адміністративний корпус №2 літ. «Б» загальна площа 74,8 кв.м., Операторна літ. «Д» загальною площею 56,4 кв.м., №ІІ-автовагова, №5-скважина, №4-огорожа, №7-молнієзахсині стовпи.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено о 10:00 годині 03.09.2020 року.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3