У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бесідка Ставищенського району Київської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання інспектора Оболонського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що з вимоги про судимість щодо ОСОБА_6 вбачається, що стосовно останнього 29 травня 2018 року до суду направлено кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні в період іспитового строку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а 31 липня 2019 року кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 187 КК України, з огляду на що і було прийнято рішення про передчасність звернення інспектора Оболонського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.
Не погоджуючись з прийнятим рішення, вважаючи його незаконним, необґрунтованим та постановленим з істотним порушенням кримінального процесуального закону, захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання інспектора Оболонського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_6 .
В обґрунтування апеляційних вимог сторона захисту вказує, що відмова суду у задоволенні клопотання представника уповноваженого органу з питань пробації щодо звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі сплином визначеного судом іспитового строку виключно з мотивів, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань міститься інформація про повідомлення цій особі про підозру у вчиненні нового злочину, затримання чи обрання міри запобіжного заходу, направлення кримінальної справи до суду тощо, є такою, що не ґрунтується на вимогах закону, порушує засадничий принцип презумпції невинуватості та може трактуватися як передчасне висловлювання судом думки щодо винуватості особи у вчиненому, що, в свою чергу, кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якої сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили.
А тому, як підсумовує захисник ОСОБА_5 , відмова суду в задоволенні клопотання інспектора Оболонського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_6 у зв`язку з передчасністю такого звернення є необґрунтованою, такою, що суперечить положенням чинного законодавства, практиці ЕСПЛ та практиці судової палати у кримінальних справах ВССУ.
Вислухавши думку захисника та засудженого на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали судового провадження та особової справи щодо ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.
Відповідно до матеріалів судового провадження та особової справи, вирокомПечерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, який, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань побації про зміну місця поживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
02 травня 2019 року вирок суду прийнятий до виконання Шевченківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.
Іспитовий строк закінчився 21 лютого 2020 року.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
15 липня 2020 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшло клопотання інспектора Оболонського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_8 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_6 ,

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання з підстав того, що під час іспитового строку щодо ОСОБА_6 29 травня 2018 року до суду направлено кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні в період іспитового строку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а 31 липня 2019 року - кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 187 КК України.
З даним висновком погоджується і колегія суддів.
Так ст. 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
З огляду на положення ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс умов, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього положень ч. 1 ст. 78 КК України.
Зокрема, такими умовами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч. 4 ст. 76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.
Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст. 75 КК України та не дає підстав для застосування ст. 78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.
Тобто, під час іспитового строку ОСОБА_6 притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, проте, станом на час закінчення випробувального терміну будь-який вирок щодо ОСОБА_6 не постановлений.
Доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі про те, що протягом визначеного іспитового строку ОСОБА_6 виконав покладені на нього обов`язки, і щодо останнього відсутній новий обвинувальний вирок, а тому суд після закінчення цього строку має звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, не узгоджується з вищенаведеними вимогами кримінального закону, а також з вимогами ч. 3 ст. 75 КК України про те, що суд приймає рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання лише у разі, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не тільки виконає покладені на нього обов`язки, а й насамперед - не вчинить нового злочину.
При цьому відповідно до положень ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Згідно з роз`ясненнями, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами та доповненнями), якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання, суд, який розглядає справу за новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому законом порядку.
Отже, звільнення ОСОБА_6 від покарання за попереднім вироком, в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в інших кримінальних провадженнях, які наразі перебувають на розгляді в Голосіївському та Шевченківському районних судах м. Києва, позбавляє можливості суди призначити остаточне покарання з дотриманням вимог ст. 71 КК України.
Враховуючи наведені обставини, на переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, які не дають достатніх підстав для застосування стосовно ОСОБА_6 ч. 1 ст. 78 КК України та звільнення його від покарання, призначеного за вироком Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у разі постановления виправдувальних вироків або закриття кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_6 місцевими судами, орган пробації не позбавлений права та можливості повторного звернення до суду з відповідним клопотанням про звільнення останнього від відбування призначеного судом покарання.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання інспектора Оболонського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3