Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6186/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2020 року, якою залишено без задоволення клопотання Державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" щодо засудженого ОСОБА_7 ,

встановила:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2020 року подання начальника ДУ «Райківська виправна колонія № 73» про приведення вироку Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2019 року у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції та просить його змінити та питання про призначення покарання за сукупністю вироків вирішити відповідно до чинного законодавства.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав, що клопотання підлягає частковому задоволенню, колегія суддів, дослідивши матеріали судового провадження, а також перевіривши ухвалу у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла до такого висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України визначено, що під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2, 3 ст. 74 КК України.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до матеріалів справи, начальник Райківської виправної колонії (№ 73) звернувся в суд з клопотанням про приведення вироку Коростишівського районного суду Житомирської області від 27.12.19 року щодо ОСОБА_7 у відповідність до чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 22.12.2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 27.12.2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 22.12.2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 місяць.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року були внесені зміни в КК України, зокрема до санкції ч. 1 ст. 185 КК України, в сторону її пом`якшення, які набули чинності 01.07.2020 року.

Разом з тим, на даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 27.12.2019 року, відповідно з яким він був засуджений за ч.2 ст. 185 КК України, яка змін за законом №2617-VIII від 22.11.2018 року не зазнала, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для приведення у відповідність покарання за цим вироком з новим законом.

Не дає підстав для цього і та обставина, що остаточне покарання ОСОБА_7 було призначено на підставі ст. 71 КК України з врахуванням вироку від 22.12.2016 року, оскільки за цим вироком остаточне покарання йому визначалося за ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, передбаченим ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і санкція цього закону також змін не зазнала.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст.376, 404; 405; 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2020 року, якою залишено без задоволення клопотання Державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" щодо засудженого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: