У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.07.2020 Справа №607/11728/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника третьої особи, власника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в межах кримінального провадження № 0000077 від 15 липня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, звернулася прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 1.885 га, кадастровий номер :01:001:1488, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , яка розташована за межами населеного пункту Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області.
Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Як зазначено у клопотанні, згідно наказу, серія та номер: 22-16674-СГ, виданого 04.07.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області гр. ОСОБА_6 надано у власність земельну ділянку площею 1,9500 га (кадастровий номер :03:015:0121), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Радомилівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

В подальшому ОСОБА_6 , шляхом обману з метою заволодіння земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, міг подати завідомо не правдиві відомості у компетентні органи, щодо не реалізації свого конституційного права на безоплатне отримання земельної ділянки, внаслідок чого, згідно наказу, серія та номер: 19-1885/14-19-СГ виданого 07.06.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру в Тернопільській області, йому було повторно безоплатно надано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:1488), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Прокурор вказала, що згідно з отриманою в ході досудового розслідування інформацією, ринкова вартість земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:1488), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області становить 800 000 гривень.

Необхідність звернення до суду з вказаним клопотанням зумовлена тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1488), для ведення особистого селянського господарства, згідно з довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №216358424 від 15.07.2020, 12 липня 2019 року була відчужена на підставі договору дарування серія та номер №260, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , згідно з умовами якого перейшла у власність ОСОБА_5 , а також 12 липня 2019 року між 12 липня 2019 року між ОСОБА_6 та ТОВ «БУЧАЧАГРОХЛІБПРОМ» укладено договір оренди строком на 5 років, вказана земельна ділянка, яку було визнано речовим доказом відповідною постановою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 15 липня 2020 року, відповідає критеріям ст. 98 КПК України та є речовим доказом на підтвердження чи спростування факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відтак, існує необхідність накладення арешту на зазначену земельну ділянку з метою збереження у незмінному після вилучення стані для забезпечення можливості проведення необхідних слідчих дій для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримала, просила задовольнити. Представник третьої особи власника адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити з огляду на наступне.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження і такий допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З урахуванням положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, задля збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Керуючись вказаними положеннями процесуального законодавства, беручи до уваги зміст заявленого клопотання, слідчий суддя зазначає, що в межах заявленого клопотання не було належним чином обґрунтовано існування ризиків приховування, перетворення, відчуження вказаної земельної ділянки, яку було передано у власність ОСОБА_5 в порядку договору дарування, та в оренду ТОВ «БУЧАЧАГРОХЛІБПРОМ» для здійснення господарської діяльності, не доведено необхідність забезпечення збереження земельної ділянки як речового доказу, що може в подальшому підпадати під застосування заходів кримінально-правового характеру чи бути предметом стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди чи відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення в ході звернення до суду з відповідним цивільним позовом, відсутня обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення та достатня кількість доказів, які б вказували на його вчинення, з огляду на що, слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні заявленого клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, належної ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером :01:00161488 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутня при оголошенні ухвали, строк подачі протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1