У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/6651/20

№ 1-кс/183/1674/20

02 грудня 2020 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо -технічну освіту, не одруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

та слідчого ОСОБА_7 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в тому, що 29 листопада 2020 року, приблизно о 23 год. 41 хв., ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 перебували на АДРЕСА_2 , де зустріли раніше не знайомого ОСОБА_9 , з яким у них виник словесний конфлікт, в ході якого останній почав тікати від них, та пробігши декілька метрів, впав на землю. В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник спільний прямий умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 29 листопада 2020 року, приблизно о 23 годині 42 хвилині ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 на АДРЕСА_2 підбігли до ОСОБА_9 та діючи умисно, групою осіб, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, нанесли ногами не менше трьох ударів по животу та голові ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді гострої крововтрати, розриву брижі тонкого кишечника, внутрішньочеревної кровотечі, закритої травми тонкого кишечника, що спричинили смерть останнього.
Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінальних правопорушень обґрунтованою. Вважає наявним ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявний ризик передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою. Просить врахувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, поведінку підозрюваного, який покинув місце злочину де померла людина, що свідчить про його намір ухилятися від слідства.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав, вказав, що на нього нападали. Висказався проти застосування йому запобіжного заходу тримання під вартою, затримали 30.11.2020 р.

Захисник ОСОБА_6 заперечує у застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки слідчим не доведено наявність ризиків порушення його процесуальних обов`язків відповідно до ст. 177 КПК України. Проведено ряд слідчих дій, допитані свідки, тому на учасників кримінального провадження ОСОБА_4 тиснути не зможе. Крім того ОСОБА_4 має батьків віком 60 років, непрацездатних, за якими має доглядати, не судимий, має місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Сам ОСОБА_4 не був ініціатором конфлікту. Після конфлікту він залишив місце пригоди, що не є порушенням закону, також суду необхідно врахувати, що вина його не доведена. Просить в клопотанні відмовити, застосувати більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання або домашній арешт.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик є доведеним, який і дає підстави для задоволення клопотання.
30 листопада 2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, вчинення тяжкого злочину групою осіб, враховуючи вищевикладене, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, та перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, задоволенню не підлягає та нічим не обґрунтовано і не підтверджено. Крім того, наявність ризику щодо запобігання спробам ОСОБА_4 щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, який доведений слідчим, дає суду беззаперечні підстави для застосування самого суворого запобіжного заходу : тримання під вартою.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд встановив, що слідчий довів, що жоден із запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризику ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.

Також суд враховує можливі соціальні наслідки, у разі відмови у застосуванні такого запобіжного заходу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок дій якого настала смерть людини.

Суд враховує, що відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 30 листопада 2020 р., він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, тому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд, -

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 29 січня 2021 року.

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

Початок строку дії запобіжного заходу обчислювати з 30 листопада 2020 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1