Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/804/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 ,
Категорія ст.115 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 ,який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2020 року, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Машівка, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одружений, співмешкає, утриманців не має, пенсіонера по інвалідності, в силу ст. 89 КК України не судими, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації: АДРЕСА_2 ,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 21 год. 15 хв. 16 вересня 2020 року до 21 год. 15 хв. 14 листопада 2020 року включно, без визначення застави,

В С Т А Н О В И Л А:

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт № 0000201 від 21.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурором Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, за місцем проживання характеризується негативно як особа, яка не працює і не навчається, не одружений, веденням домашнього господарства не займається, не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, зловживає алкогольними напоями, схильний до вчинення крадіжок та інших правопорушень. Раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, веде антисоціальний спосіб життя, серед жителів селища повагою та авторитетом не користується, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Незважаючи на відсутність у ОСОБА_8 не знятих та не погашених судимостей в силу ст. 89 КК України, останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а тому ОСОБА_8 несе підвищену суспільну небезпеку, незважаючи на зібрані докази, відмовився надавати показання та відповідати на запитання, що свідчить про намагання ним ухилитися від кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які підтвердили його участь у вчиненні злочину та які допитувалися на досудовому розслідуванні і будуть допитані під час судового розгляду кримінального провадження, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (можливість переховуватися від суду), та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, з огляду на вчинення особливо тяжкого злочину).
Враховуючи той факт, що ОСОБА_8 не працює, постійного джерела заробітку не має, схильний до вчинення злочинів, усвідомлюючи міру покарання за вчинення умисного злочину, з метою уникнення від відповідальності, буде переховуватися від суду.
Крім того, ОСОБА_8 , знаходячись на волі, враховуючи, що він вчинив особливо тяжкий злочин та є обізнаним щодо показань потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які викривають його у вчиненні злочину, що чітко підтверджується матеріалами кримінального провадження, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде фізично чи психологічно впливати на вказаних осіб, а також може перешкоджати у встановленню місцезнаходження знаряддя вчинення злочину, яке на теперішній час не встановлено.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від
16 вересня 2020 року задоволено клопотання прокурора та обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Своє рішення суддя мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері проти життя та здоров`я особи, а саме у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що вказує на ризик переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 ,який діє в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нову, якою відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати до обвинуваченого - запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт в нічний час з 22 год. 00 хв. ночі по 6 год. 00 хв. ранку, за місцем проживання обвинуваченого: АДРЕСА_2 , без застосування електронного засобу контролю.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що слідчим суддею, при розгляді вказаного клопотання не було ретельно перевірено достовірність підстав для його задоволення, внаслідок чого було ухвалено необґрунтоване судове рішення про тримання обвинуваченого під вартою.

Судом навіть не розглядалась можливість застосування інших запобіжних заходів.

Фактично мало місце формального розгляду справи, суд прийняв за основу наведені в клопотанні прокурора доводи та обмежився цим і взагалі не прийняв до уваги заперечення та доводи сторони захисту.

Слідчому судді, суду необхідно мати на увазі, що обґрунтування у клопотанні про застосування запобіжного заходу наявності одного чи кількох ризиків/підстав, що визначає можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обов`язок прокурора довести неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

Судом не було враховано, що за весь цей час досудового розслідування обвинувачений в повному об`ємі та добровільно виконував покладені на нього обов`язки, жодного разу до нього не застосовувалися передбачені законом заходи примусу.

Протягом усього часу досудового слідства не переховувався від органів досудового розслідування та суду; не знищував, не переховував, не спотворював будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; не впливав незаконно на інших учасників справи; не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином; не вчиняв інших кримінальних правопорушень.

Обвинувачений, має постійне місце проживання, на даний час працює, перебуває в незареєстрованому шлюбі (цивільному шлюбі), проживає однією сім`єю в складі дружини ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та сина від другого шлюбу ОСОБА_14 , веде спільне господарство, приймає участь у вихованні повнолітнього сина від першого шлюбу, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

З моменту народження обвинувачений постійно проживає у одному і тому ж населеному пункті, за виключенням останніх декількох років. Забезпечує себе та свою родину матеріальними засобами до існування, так як має постійне місце роботи з достатнім розміром доходу. Всі ці обставини свідчать про міцність соціальних зв`язків.

Репутація обвинуваченого за місцем проживання, за місцем роботи серед працівників і керівництва є винятково позитивною.

У інших кримінальних правопорушеннях ОСОБА_8 не підозрюється.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміру шкоди, цивільний позов до обвинуваченого не заявлявся.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачено ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до частини п`ятої цієї статті слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів ОСОБА_8 обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, а саме в том, що 20.06.2020 року близько 23.00 години ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на перехресті вулиць Квітнева та Гагаріна в сел. Онуфріївка Кіровоградської області. В цей час повз ОСОБА_8 проходив по вказаному перехресті ОСОБА_10 , якого ОСОБА_8 безпідставно почав словесно ображати нецензурною лайкою. Після чого між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , не маючи будь-якої загрози для свого життя та здоров`я з боку ОСОБА_10 або інших осіб, лівою рукою схопив ОСОБА_10 за шию, розвернув останнього до себе спиною та, тримаючи ніж у правій руці, умисно завдав один удар ножем в область шиї ОСОБА_10 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді різаної рани шиї зліва, виконавши в такий спосіб усі дії, які вважав за необхідні для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено із причин, які не залежали від його волі, так як ОСОБА_10 вчинив фізичний опір та зник із вказаного місця, після чого йому було надано медичну допомогу працівниками КНП «Онуфріївська ЦРЛ».

На думку колегії суддів, суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до клопотання доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.
Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Тобто, суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 встановив наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні доказів на вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення у вчиненні яких йому повідомлення про підозру, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у протоколах допиту свідків; протоколах допиту потерпілого; протоколі слідчого експерименту.
Крім того, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами.
Разом з тим, факт заперечення наявності обґрунтованої підозри не є визначеною законом підставою для її спростування. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України та є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ст.ст. 22, 26 КПК України).

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Отже, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують продовження обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Доводи захисника про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 колегією суддів не можуть бути враховано.
Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_8 офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_8 , знаходячись на волі, враховуючи, що він вчинив особливо тяжкий злочин та є обізнаним щодо показань потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які викривають його у вчиненні злочину, що чітко підтверджується матеріалами кримінального провадження, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може фізично чи психологічно впливати на вказаних осіб, чи перешкоджати у встановленню місцезнаходження знаряддя вчинення злочину, яке на теперішній час не встановлено.
Також необхідно зазначити про те, що невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду, незаконного впливу на свідків.
Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про обрання щодо

ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи захисника про відсутність ризиків на належне виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, у разі обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою, - колегією суддів не може бути враховано, оскільки останній офіційно не зареєстрований проживає за адресою поза межами Кіровоградської області.
Отже, проживання поза межами Кіровоградської області без офіційної реєстрації унеможливлює належне виконання останнім процесуальних обов`язків та надасть йому змогу вчинити нове кримінальне правопорушення та переховуватися від суду.

Доводи щодо наявності постійного місця проживання, дружини - у даному випадку розцінюються як такі, що, зважаючи на ряд зазначених вище обставин, уособлено не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого у разі обрання стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу.
Відтак, є об`єктивні підстави вважати про можливість ухилення обвинуваченого від суду, вчинення нового кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Доводи апеляції захисника про наявність роботи у ОСОБА_8 колегією суддів не може бути враховано оскільки зазначені обставини жодним чином не підтвердженні.

А тому, належна поведінка ОСОБА_8 не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення а також, те, що ОСОБА_8 не має жодних заробітків, проживає поза межами Кіровоградської області, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого та його захисників про необхідність обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
А тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції формально вирішив питання про продовження строку дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 , порушив право на ретельний розгляд, судове рішення не мотивоване, в ухвалі суду відсутні обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - свого підтвердження не знаходять, адже, як убачається безпосередньо із ухвали суду, судом мотивоване постановлене рішення, як і зазначено про ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що їх вважає наявними суд.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисника на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, порушення вимог Кримінального процесуального Закону при її винесенні, на переконання колегії суддів, є безпідставними.
Отже, колегія суддів вважає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого не може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалуОлександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2020 року - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 ,який діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2020 року, якою ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 21 год. 15 хв. 16 вересня 2020 року до 21 год. 15 хв. 14 листопада 2020 року включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4