Справа №463/1226/20
Провадження №1-кс/463/822/20
У Х В А Л А
про відмову в задоволенні скарги

12 жовтня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління державного бюро розслідувань м.Львова щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст.364,376-1 КК України суддею Буського районного суду Львівської області ОСОБА_4 , за заявою ОСОБА_3 , -

встановив:
Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинені кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою.
Скаргу мотивує тим, що ним було подано до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, заяву про вчинення суддею Буського районного суду Львівської області ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364,376-1 КК України. Слідчий Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в порушення вимог ст.214 КПК України протягом 24 годин питання про внесення в ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення не вирішив, натомість листом від 29.01.2020 року за №0-515/12-03/1-20 повідомив скаржника про невнесення відомостей у ЄРДР у зв`язку з відсутністю підстав для цього. А тому скаржник звернувся до слідчого судді з відповідною скаргою, яку просить задоволити.
Скаржник в судове засідання не з`явився.
Представник Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги вважаю, що в задоволенні такої слід відмовити виходячи з наступних підстав.
Згідно з п.1 ч.1ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.
Відповідно до вимог ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Відповідно п.1 розділу 3 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 року, внесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про: заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення - у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України;
Тобто, законодавцем чітко встановлено часові межі, протягом яких заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення мають бути внесені до ЄРДР, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання відповідної заяви чи повідомлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 було подано до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, заяву про вчинення суддею Буського районного суду Львівської області ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364,376-1 КК України зловживання владою або службовим становищем, незаконне втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину (кримінального правопорушення), мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про вчинене кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У зв`язку з цим слід також зазначити, що ч.1 ст.126, ч.1 ст.129 Конституції України закріплено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Виходячи з пп.5, 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень існує базовий принцип, відповідно до якого оцінка якості кожного рішення повинна здійснюватися тільки через використання права оскарження, установленого законом. Цей принцип є ключовим наслідком конституційної гарантії незалежності суддів, яка розглядається як одна із основних характеристик верховенства права в демократичному суспільстві. КРЄС підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється насамперед за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини. Держави повинні гарантувати відповідність їхніх національних процедур вимогам, викладеним у рішеннях зазначеного Суду.
Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Конституційним Судом України в своєму рішенні у справі №2-рп/2011 від 11.03.2011 року також було акцентовано, що оцінка вчинених суддею процесуальних дій може здійснюватися тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Разом з тим, ч. 1 ст. 106, ст. 107 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено підстави дисциплінарної відповідальності суддів та визначено порядок звернення до компетентного органу зі скаргою у разі порушення суддею вимог законодавства під час розгляду справи.
З аналізу поданої скаржником скарги судом встановлено, що скаржник ОСОБА_3 звертаючись до ДБР із заявою про злочин, просив внести відомості до ЄРДР про вчинення суддею Буського районного суду Львівської області ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364,376-1 КК України. Однак, в чому полягали вчинені злочини в скарзі не зазначено, конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень не викладено. В поданій та долучені до матеріалів скарги заяві про вчинення кримінальних правопорушень скаржником не зазначено обґрунтованих обставин, які могли б свідчити про вчинення суддею злочину, та які підлягають внесенню до ЄРДР для відповідної їх перевірки. Зазначені скаржником обставини є його припущенням.
Таким чином, наведення заявником власних міркувань та припущень щодо вчинення на його думку, злочину, без наявності об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки вказаного злочину, не є підставою для реєстрації заяви в ЄРДР.
У зв`язку з вищенаведеним суд у скарзі відмовляє.
Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановив:
В скарзі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, передбачені ст.395 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1