Справа № 369/562/21
Провадження №1-кс/369/220/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2021 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , вивчивши клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000064 від 12 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
До суду звернувся прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_2 з клопотанням, про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000064 від 12 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання приходить до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу
Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Однак, зазначених вимог закону прокурор, який подав клопотання про арешт майна, не дотримався, так як з матеріалів клопотання вбачається, що 11 січня 2021 року старшим слідчим СВ Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП у Київській області ОСОБА_3 було проведено огляд за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 виданого ТСЦ 5046 25 жовтня 2019 року на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проте відсутнє підтвердження того, що прокурор звертався до Києво-Святошинського районного суду Київської області із клопотанням щодо надання дозволу для проведення даного огляду, а також в матеріалах клопотання відсутні докази про згоду особи на проведення огляду.

Слідчий суддя також зауважує, що доданий до матеріалів клопотання протокол огляду місця події суперечить описовій частині клопотання прокурора, так як в протоколі огляду, об`єкт огляду зазначається земельна ділянка та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а в описовій частині клопотання про арешт майна прокурор вказує, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу пред`явила сама ОСОБА_5 .. Таким чином доданий протокол огляду описує подію за якої свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було вилучено на земельній ділянці, а описова частина клопотання вказує на те, що свідоцтво було отримано з рук ОСОБА_5 добровільно.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
На підставі вище аведеного слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, надавши для цього строк протягом 72 годин з моменту отримання копії цієї ухвали оскільки зазначене клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.
При повторному зверненні з клопотанням про арешт майна прокурору необхідно усунути вказані недоліки, та навести необхідне обґрунтування такого арешту.
Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити прокурору право звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, відповідно до вимог ст. 171 КПК України у встановленому порядку.
На підставі викладеного і керуючись ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000064 від 12 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України повернути для усунення недоліків, що зазначені у цій ухвалі протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії даної ухвали.
Ухвала суду остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1