Справа № 445/2326/19
Провадження № 1-кп/445/53/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 жовтня 2019 року за №0000525 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2. ст.286 КК України,
в с т а н о в и в:
06 жовтня 2019 року близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого знаходилися пасажири ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , рухаючись по дорозі із сполученням м. Перемишляни с. Якторів Золочівського району Львівської області, на перехресті, з якого здійснюється виїзд на автодорогу Тернопіль Львів Рава-Руська, що на 54 км. + 200м., траса М-09, порушив вимоги п.п. 10.1. та 16.1 чинних ПДР, в частині того, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та те, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, маючи змогу орієнтуватися під час керування транспортним засобом, проявив бездіяльність та створював небезпеку і перешкоду для руху іншим учасникам руху, загрожуючи їхньому життю та здоров`ю, керуючи транспортним засобом, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, здійснив виїзд керованим автомобілем марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 із другорядної дороги на головну дорогу, чим не надав дороги автомобілю марки «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , в салоні якого знаходився пасажир ОСОБА_9 , який рухався по головній дорозі та наближався до перехрещення дороги, по якій в цей час рухався автомобіль марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , та в результаті своїх дій, позбавив водія автомобіля марки Ford Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , своїми односторонніми діями можливості уникнути зіткнення, шляхом застосування своєчасного екстренного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.
В результаті зіткнення, водій автомобіля Ford Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в нижній третині зі зміщенням, які по ознаці тривалого розладу здоров`я відносяться до середньої тяжкості.
Також внаслідок зіткнення пасажир автомобіля Ford Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою, міжтканевої гематоми верхньої третини лівого стегна, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Крім цього, в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а саме у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка проявилася забійною раною та підшкірним крововиливом в м`які тканини тім`яних ділянок голови, перелом кісток склепіння черепу, обширним важким забоєм головного мозку, гострою епідуральною гематомою, крововиливами в речовині головного мозку, внаслідок яких померла.
Такі дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та спричинило смерть потерпілого.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю, просив суворо не карати, та не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки це залишається єдиним видом заробітку для нього, вимог цивільного позову не визнав.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суворо не карати обвинуваченого.

Представник потерпілого та цивільного позивача адвокат ОСОБА_10 подав заяву, у якій при призначенні покарання поклався на розсуд суду, цивільний позов просив задовольнити в повному обсязі та зняти арешт з автомобіля Ford Kuga.
Потерпіла ОСОБА_9 подала заяву, в якій вказала, що при визначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду, та просить проводити розгляд без її участі.
Винність ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом доведеними, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 28.10.2019, схеми місця ДТП до нього, за участі потерпілого ОСОБА_8 та представника ОСОБА_10 , в присутності понятих, в ході якого, ОСОБА_8 розповів обставини ДТП, вказав на місце, де вона відбулася.

Даними висновку судово-медичної експертизи № 86/2019 від 28.10.2019, згідно якого, при звертанні за медичною допомогою в КРН «Перемишлянська ЦРЛ» 06.10.2019 та послідуючому амбулаторному лікуванні в КНП «Вінницька міська клінічна лікарня № 1», МКЛШМД м. Вінниця в громадянина ОСОБА_8 діагностовано: «Закритий фрагментарний перелом правої променевої кістки в нижній третині зі зміщенням». Вказане ушкодження являється наслідком дії тупого предмету, могло утворитися 06.10.2019, при вказаній в постанові ДТП, при ударі до виступаючих частин в салоні автомобіля, під час зіткнення транспортних засобів, по ознаці тривалого розладу здоров`я відносяться до середньої тяжкості.
Постановою про визнання предмету речовими доказами від 06.10.2019, якою автомобіль марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіль марки «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000525 та залишено на зберігання за місцем їх знаходження.
Суд вважає, що досліджені в ході судового розгляду докази зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є належними та допустимими.
Аналізуючи та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, поза будь-яким розумним сумнівом, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та спричинило смерть ОСОБА_6 , а тому його дії вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України.
Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи з інвалідністю та вчинення злочину щодо подружжя.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд бере до уваги, що він раніше не судимий, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, та незадовільний стан його здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
З урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, основний вид заробітку якого появ`язаний із керуванням автомобілем, наявності обставини, що пом`якшує покарання, наявності обтяжуючих покарання обставини, тяжких наслідків завданих внаслідок злочину, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим терміном тривалістю 3 роки, із покладенням обов`язків ст.76 КК України.
Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ст. 1166 ЦПК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Частинами 1,2,3 ст.22, ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року за №3 встановлено, що вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 для обґрунтування цивільного позову до ОСОБА_4 в частині стягнення процесуальних витрат в сумі 5438,98 грн. надав письмові документи про придбання пального для транспортного засобу, щоб прибути за викликом до слідчого органу внутрішніх справ.

Крім цього, судом встановлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 зазначеного вище злочину, ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження, в результаті лікування яких останній зазнав витрат в розмірі 9 465,95 грн., що підтверджується касовими чеками, товарними чеками, квитанціями.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на придбання лікарських засобів, матеріалів медичного призначення та медичних послуг у розмірі 9465,95 грн., а також 5438,98 грн. процесуальних витрат.

Частинами 1,2,3 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Абзацом 3 п.2, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. №4, встановлено, що стосовно до ст.28 Кримінального процесуального кодексу України потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду (ст.49 КПК), вправі пред`явити цивільний позов про стягнення моральної шкоди в кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що завданням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 було завдано моральну шкоду, яку необхідно відшкодувати за рахунок обвинуваченого. Однак, суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди, враховуючи особу та майновий стан обвинуваченого дещо завищений. Враховуються стан здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , тяжкість вимушених змін у його життєвих відносинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди підлягає зменшенню, суд стягує з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_8 просить стягнути з ОСОБА_4 упущену вигоду, яку він міг отримати у вигляді заробітної плати на Прінцес Круз Лайнс ЛТД у розмірі 468 962,35 грн. за період з 25.10.2019 року до 02.11.2019 року, а також з 03.11.2019 року до 04.04.2020 року. У зв`язку із отриманими ушкодженнями ОСОБА_8 не зміг виконувати свої трудові обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене упущена вигода).

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16, а також у постанові Великої Палати Верхового Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 упущеної вигоди в розмірі 468 962,35 грн. на користь ОСОБА_8 , оскільки правове регулювання відносин між працівником та роботодавцем у період тимчасової непрацездатності працівника врегульовано нормами трудового законодавства, згідно положень якого період тимчасової непрацездатності працівника є оплачуваним.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Крім того, згідно вимог ст. 118 КПК України процесуальними витратами у кримінальному провадженні вважаються: витрати на правову (правничу) допомогу та витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Потерпілий на підтвердження розміру витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. долучив до матеріалів справи Додаткову угоду до Договору від 16.10.2019 року. Інших документів, які б підтверджували оплату за послуги правової допомоги не долучено. Відтак, суд приходить до висновку про недоведеність ОСОБА_8 понесених витрат на правову допомогу.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 09.10.2019 на автомобіль «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та на автомобіль «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, ч.1 ст.125 КК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 09.10.2019 на автомобіль «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_2 - скасувати.

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 09.10.2019 на автомобіль «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який повернутий власнику ОСОБА_8 - залишити за останнім.

Речовий доказ: автомобіль марки ««Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання речових доказів, згідно квитанції № 678 від 06.10.2020 повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № 1/1287 від 02.12.2019 в сумі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № 1/1204 від 18.11.2019 в сумі 3140 (три тисячі сто сорок) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» № 1/1203 від 22.11.2019 в сумі 2355 (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) грн. 15 коп.

Цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_4 - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 14 904 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот чотири) грн. 93 копійок матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1