Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1777/14-к
Провадження №: 1-кп/332/44/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 р.м. Запоріжжя

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15
представника потерпілих ОСОБА_16
експерта ОСОБА_17
обвинуваченого ОСОБА_18
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м.Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, українця, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, офіційно не працевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.06.2012 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_18 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на другому поверсі під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин, під час сварки з ОСОБА_14 , маючи умисел спрямований на нанесення тяжких тілесних пошкоджень, ривком за руку повалив, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який захищаючи свого сина ОСОБА_14 став між ним та ОСОБА_18 , на підлогу, та не зупинившись на досягнутому, наніс лежачому на підлозі ОСОБА_19 не менше трьох ударів ногою в область грудної клітини., чим згідно висновку експерта №1548 від 14.06.2012 року спричинив ОСОБА_19 тупу травму тулуба з множинними правосторонніми переломами ребер , розрив тканин печінки, що призвели до кровотечі в черевну порожнину і розвитку шоку, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_18 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження що, є небезпечним для життя потерпілого в момент заподіяння, яке спричинило смерть потерпілого.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному , повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ, що наявний у провадженні , с точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв*язку виходячи з наступного.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_18 свою провину у пред`явленому обвинувачені не визнав, суду пояснив , що 07.06.2012 , у вечірній час він приїхав разом з його сестрою, мамою, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 до ОСОБА_22 , щоб вияснити стосунки з приводу його колишньої дружини, його сестри. Він перший зайшов до підїзду, хотів добігти до ОСОБА_23 . Шлях йому перегородив ОСОБА_19 - батько ОСОБА_22 , який стояв на сходах між першим та другим поверхом. Позаду ОСОБА_19 , на третьому поверсі стояв ОСОБА_24 , який намагався через голову батька вдарити його молотком. Слонов намагався його відтаскати від ОСОБА_19 Намагаючись достати до ОСОБА_23 вони разом з ОСОБА_19 впали на підлогу. Лежачі на полу, він чув, що кричить його мати - «не бий діда». Потім він встав та вони пішли. А сусідка ОСОБА_25 підняла діда та вони пішли разом з ним нагору до квартири.

Цивільний позов він не визнає в повному обсязі.

Згідно ст.. 349 КПК України обсяг доказів, та порядок їх дослідження вирішується з урахуванням думки учасників судового провадження.

Враховуючи те, що ОСОБА_18 не визнав вину у вчиненні злочину, суд з урахуванням позиції учасників кримінального провадження, визнав необхідним провести дослідження доказів в кримінальному провадженні в повному обсязі.
Незважаючи на те, що обвинувачений свою вину у пред*явленому обвинуваченню не визнав, його вина у скоєнні злочинів підтверджується наступними доказами.
Показами потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_15 , який в судовому засіданні підтвердив, що 07.06.2012 року він знаходився в м. Феодосія в Криму. 08.06.2017 о 4 годині ранку подзвонила сестра ОСОБА_18 - ОСОБА_14 і повідомила про те, що ОСОБА_18 побив його батька, ОСОБА_19 і того забрали до лікарні. Він терміново виїхав до Запоріжжя. Прибувши через кілька годин до Запоріжжя , він зразу ж направився до 5 міської лікарні, до батька. В лікарні батько повідомив йому про те, що його побив ОСОБА_26 . Він бачив, що на тілі уОСОБА_19 є тілесні ушкодження в виді синців . Після операції, батько помер в лікарні. Коли приїхав з лікарні, він зателефонував товаришу ОСОБА_18 - ОСОБА_27 , який організував зустріч з ОСОБА_18 . Наступного дня, він порізав ОСОБА_28 , оскільки його батько прямо указав на нього , як на того, хто його бив. Впродовж їх зустрічі ОСОБА_18 вів себе агресивно, був нетверезий, кидався в бійку та заперечував свою причетність до побиття ОСОБА_19 . Також ОСОБА_15 пояснив, що ОСОБА_18 є його сватом, він брат сестри, яка була дружиною його брата. Між ОСОБА_18 та його братом ОСОБА_15 був конфлікт. Коли він знаходився в Феодосії, дружина його брата зателефонувала йому, та повідомила про те що її брат в нетверезому стані ломиться до квартири батька, а потім повідомила, що ОСОБА_18 побив його батька, та його забрали до лікарні.
Крім вищенаведеного , потерпілий підтримав свій цивільний позов, просив його задовольнити. Також наполягав на застосуванні до обвинуваченого суворого покарання.

Показами потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_14 , який в судовому засіданні підтвердив, що шостого чи сьомого червня 2012 року він взяв на прогулянку їх спільну з ОСОБА_29 доньку. Коли вони повертались з прогулянки, він залишив доньку у колишньої тещі, яка працює в кіоску. Туди ж прийшла ОСОБА_30 , і у них стався конфлікт. Потім у вечері за адресою його з батьком проживання, АДРЕСА_3 , прийшов ОСОБА_31 , який був п*яний. ОСОБА_32 , ОСОБА_21 та ОСОБА_30 . Він побачивши цих людей, та розуміючи їх агресивні наміри, побіг додому , що узяти на балконі якусь палку для самооборони. В цей час, його батько ОСОБА_19 вийшов на площадку в підїзді, він мабуть хотів зупинити цих людей. Батько стояв на дві ступеньки вище за ОСОБА_28 . Денис вдарив ОСОБА_19 і той впав зі сходів на площадку. Коли ОСОБА_19 лежав, ОСОБА_33 ще кілька разів, не менше трьох , бив батька ногами по тулубу. При цьому батько лежав боком. Те що відбувається бачили ОСОБА_34 , ОСОБА_35 - мати ОСОБА_36 , сусідка - ОСОБА_37 . Крім ОСОБА_36 , батька ніхто не бив.
Крім вищенаведеного , потерпілий підтримав свій цивільний позов, просив його задовольнити. Також наполягав на застосуванні до обвинуваченого суворого покарання.

Аналізуючи покази потерпілих на предмет їх достовірності, суд вважає що вони є узгодженими, підтверджуються іншими письмовими доказами, (висновками експертиз), не протирічать показам свідків обвинувачення ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 ОСОБА_41 , ОСОБА_42 .. На підставі наведенного, суд визнає показання потерпілих достовірними, належними та допустимими, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Крім показань потерпілих, вина обвинуваченого підтверджується показаннями свідків, які будучі безпосередньо допитаними у судовому засіданні у відповідності до положень параграфа 3, глави 28 КПК України, зокрема з урахуванням положень ст.. 352 КПК України, та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання , кожен окремо, підтвердили обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст.. 91 КПК України.

Показами свідка ОСОБА_38 , яка в судовому засіданні підтвердила, що в червні 2012 року вона прийшла до своєї матері за адресою АДРЕСА_2 . Почувши галас у підїзді , вона побачила в глазок, що на площадці стоїть ОСОБА_24 . Вона відчинила двері, та почула, що с першого поверху щось кричить ОСОБА_19 , вона спустилась на перший поверх. Біля підїзду побачила велику компанію, які кричали , а дід стояв біля дверей у підїзд. . Вона забрала діда , та повела його вгору. ОСОБА_23 стояв третьому поверсі та кричав образи на адресу ОСОБА_18 .. ОСОБА_18 почав бігти по сходам до ОСОБА_22 , за ним почали бігти інші люди, які прийшли з ним. В цей час дід ОСОБА_19 разом з яким вона піднімалась сходами перегородив дорогу ОСОБА_18 . ОСОБА_18 штовхнув діда, та коли той впав, він тричі вдарив його ногою по тулубу. В момент ударів агресивно налаштованого ОСОБА_18 відтягували ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Вона підняла діда , то повела його додому, там викликали швидку допомогу. Потім вона спустилась на вулицю та побачила той натовп,який був разом з ОСОБА_18 . Вона була обурена діями ОСОБА_18 почала кричати на нього, сварила його за те, що він побив старого діда.

Показами свідка ОСОБА_39 , яка в судовому засіданні підтвердила, що 07.06.2012 вона почула крики біля будинку , де вона проживає. За будинком стояв обвинувачений, який лаявся нецензурно , разом з ним була жінка, його мати, а в їх автомобілі знаходилась дівчина. Що відбувалось у підїзді вона не бачила, чула шум. Потім побачила як дідуся винесли та погрузили в автомобіль швидкої допомоги. Коли вона вийшла в двір, то сусідка ОСОБА_43 лаяла ОСОБА_36 . З підїзду вийшли ОСОБА_44 , разом з чоловіком, який сів за кермо автомобілю, та його мати, яка кричала на сина дідуся.

Показами свідка ОСОБА_40 , який в судовому засіданні підтвердив, що 07.06.2012 біля 18 вечора, вони гуляли разом з його приятелем ОСОБА_21 . Слонову подзвонив ОСОБА_44 та попрохав підійти до нього додому у зв*язку з тим, що колишній чоловік його сестри ОСОБА_45 , скандалить. Вони пішли у напрямку будинку ОСОБА_36 на вул. Оптимістичну. По дорозі їх підібрав автомобіль під керуванням раніше не знайомого чоловіка. В автомобілі сиділи ОСОБА_44 в нетверезому вигляді, мати ОСОБА_36 та його сестра з дитиною. Вони поїхали за адресою проживання ОСОБА_22 . Приїхавши ОСОБА_44 вийшов з автомобілю і пішов у підїзд потім за ними пішов ОСОБА_21 і мати ОСОБА_36 . Почувши крики з підїзду , він також зайшов у підїзд та побачив, що ОСОБА_21 тримає за шию ОСОБА_36 , який знаходився над лежачім на полу чоловіком. Він потягнув ОСОБА_36 за собою, щоб вийти з підїзду. Як спричинялись будь кому тілесні ушкодження, чи як чоловік , якого він бачив лежачім упав , він не бачив. Вийшовши з підїзду до ОСОБА_36 підійшла дівчина, яка знаходилась у підїзді та кричала на ОСОБА_36 , що саме вона говорила, він не пам*ятає.

Показами свідка ОСОБА_46 , яка в судовому засіданні підтвердила , що в червні 2012 року вона працювала фельдшером на швидкій допомозі. Виїзжала за викликом швидкої на вул. Республіканську в м.Запоріжжі. Приїхавши за адресою, вона побачила людей, що стояли біля підїзду та повідомили їй , що у підїзді побили дідуся. Зайшовши до підїзду вона не побачила потерпілого, але їй указали на квартиру, де знаходився дідусь. Зайшовши в квартиру, побачила дідуся, який не мав видимих тілесних ушкоджень, але скаржився на біль в правому підребер*ї та стонав. Син був нетверезий, та розповідав їй, що його батька побили. На автомобілі швидкої допомоги дідуся відвезли до п*ятої лікарні.

Показами свідка ОСОБА_41 , який в судовому засіданні підтвердив, що 07.06.2012 біля 18 вечора, вони гуляли разом з його приятелем ОСОБА_20 , йшли в сторону «дитячого містечка» . В цей час йому зателефонував ОСОБА_44 та повідомив, що зять скандалить із-за дитини з його сестрою. Вони пішли в сторону будинку , де мешкав ОСОБА_44 . Тим часом, їх наздогнав автомобіль під керуванням раніше не знайомого чоловіка. В автомобілі сиділи ОСОБА_44 в нетверезому вигляді, мати ОСОБА_36 та його сестра з дитиною. Вони всі разом поїхали за адресою проживання ОСОБА_22 . Приїхавши ОСОБА_44 вийшов з автомобілю. Біля підїзду стояв ОСОБА_24 - зять ОСОБА_36 . Він закрив двері в підїзд , залишившись у підїзді. ОСОБА_44 пішов у підїзд потім за ним пішов він . Коли зайшов в підїзд побачив, що дід перегородив дорогу ОСОБА_47 , який намагався наздогнати ОСОБА_22 . Як били діда він не бачив, оскільки побіг кликати маму ОСОБА_36 та ОСОБА_48 , а коли повернувся то дід вже лежав на полу . Вони разом витягли ОСОБА_36 на вулицю.

Покази вищевказаних свідків є логічними, не суперечать один одному, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, тому суд визнає їх належними та допустимими доказами вини обвинуваченого ОСОБА_18 в пред*явленному звинуваченні за наведених вище фактичних обставин.

З аналізу показів свідків у їх сукупності та нерозривному взаємозв*язку із показаннями потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , які є процесуальними джерелами доказів у розумінні ст.. 84 КПК України, підтверджуються обставини того, що 07.06.2012 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_18 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у під`їзді №1 будинку АДРЕСА_2 ривком повалив на підлогу ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наніс лежачому на підлозі ОСОБА_19 не менше трьох ударів ногою в область грудної клітини.

Судом також було допитано в судовому засіданні свідка сторони захисту ОСОБА_49 яка в судовому засіданні пояснила, що дату не пам*ятає, в літню пору року в 2012 році у її доньки ОСОБА_50 її колишній чоловік ОСОБА_14 , забрав їх дитину , та пішов з нею гуляти. Вони не могли впродовж дня знайти ОСОБА_14 , який забрав дитину і знаходився невідомо де. У ОСОБА_14 був ключ від квартири в якій вони жили. Вони хотіли забрати цей ключ, та поговорити з ним про те, щоб він себе нормально поводився по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_51 . Тому її син ОСОБА_18 зателефонував до ОСОБА_14 та домовився про зустріч. Вони сіли в машину ОСОБА_18 , за кермом якої був ОСОБА_52 , разом з нею був її син ОСОБА_18 , її донька ОСОБА_53 , по дорозі вони взяли до автомобілю ОСОБА_48 та ОСОБА_21 . Усі разом вони приїхали за адресою проживання ОСОБА_14 , на вул. Республіканська. ОСОБА_18 пішов у підїзд , щоб поговорити з ОСОБА_14 , за ним пішов ОСОБА_21 , а потім ОСОБА_20 . Потім зайшла до підїзду вона, оскільки її почали кликати. В підїзді вона побачила, що дід ОСОБА_54 лежить на полу, а біля нього знаходиться ОСОБА_20 та ОСОБА_44 . Сусідка Ліля піднімала діда з підлоги, в цей час ОСОБА_20 обійшов ОСОБА_36 та вдарив ногою діда. Вона закричала - «це ж дід !». Потім ОСОБА_20 вибачився сказав , що він переплутав.

Допитаний свідок сторони захисту ОСОБА_53 , суду пояснила, що влітку 2012 року, її колишній чоловік ОСОБА_14 десь взяв дублікат ключів від її квартири та приходив до її квартири без її відома. Він часто ображав її та бив. Після того, як він без її дозволу забрав їх доньку до себе і пішов гуляти, вона поскаржилась своєму брату ОСОБА_18 про те, що він її ображає. ОСОБА_44 подзвонив до ОСОБА_14 та домовився про зустріч, для того щоб вирішити конфлікт. Вони сіли в машину ОСОБА_18 , за кермом якої був ОСОБА_55 , разом з нею був її ОСОБА_18 , її мати ОСОБА_49 по дорозі вони взяли до автомобілю ОСОБА_48 та ОСОБА_21 . Усі разом вони приїхали за адресою проживання ОСОБА_14 , на вул. Республіканська. ОСОБА_18 пішов у підїзд , щоб поговорити з ОСОБА_14 , за ним пішов ОСОБА_21 , а потім ОСОБА_20 . Потім зайшла до підїзду мати, оскільки її почали кликати. Вона та водій ОСОБА_56 в підїзд не заходили, що там відбувалось не бачили. Зі слів мами знає, що діда бив ОСОБА_20 . Крім того, те що саме ОСОБА_20 , а не ОСОБА_44 бив діда підтверджується тим, що свідок ОСОБА_25 , кричала біля підїзда на ОСОБА_48 , за те , що він бив діда.

Свідок ОСОБА_57 , суду пояснив, що він був за кермом автомобіля , який належить ОСОБА_18 . Вони приїхали за адресою проживання колишнього зятя ОСОБА_18 - ОСОБА_23 . Коли вони приїхали, ОСОБА_24 кричав з вікна у підїзді образи на адресу ОСОБА_18 . ОСОБА_23 та двоє його друзів зайшли у підїзд. Він зайшов після них, та побачив, що ОСОБА_24 та ОСОБА_18 стояли на сходах між другим та третім поверхом. Між ними стояв дід - батько ОСОБА_22 . ОСОБА_23 штовхнув свого батька, і вони разом з ОСОБА_58 впали на підлогу та покотились, хтось с друзів ОСОБА_28 вдарив діда, коли вони лежали на полу

Оцінюючи покази свідків захисту, суд приходить до висновку, що їх покази не спростовують обставин вчинення злочину ОСОБА_18 . Крім того свідки ОСОБА_53 та ОСОБА_49 є родичами обвинуваченого, та зацікавлені охарактеризувати його з позитивної сторони. Отже суд приходить до висновку, що версія сторони захисту про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_19 не були спричинені ОСОБА_18 не спростовується показами цих свідків.

Також судом було досліджено наступні письмові докази, які підтверджують вину обвинуваченого.
Протокол відтворення обстановки та обставин події від 12.10.2012 та переглянутий в судовому засіданні DVD диск з відеозаписом відтворення обстановки та обставин події , в ході якого ОСОБА_14 підтвердив, що він бачив, як 07.06.2012 у вечірній час, у підїзді будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_59 наніс його батькові рукою не менше одного удару в верхню третину брюшної стінки справа, а коли той впав на підлогу, один удар в праву задню підреберну область. Експерт СМЕ, який брав участь у процесуальній дії , підтвердив, що указані ОСОБА_14 обставини відповідають даним експертизи щодо тілесних ушкоджень на тілі потерпілого. (т.2 а.с.21-31)

Протоколом огляду предмету від 05.10.2012 , який підтверджує що в мобільному телефоні Samsung GT- НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_14 в розділі «Повідомлення» є СМС повідомлення з номера абонента НОМЕР_2 , що зветься в телефоні як «Жена моя Лена» - « ОСОБА_60 за ОСОБА_61 тебе не жить (а.с. 20 т.2)

Протокол відтворення обстановки та обставин події від 03.08.2012 та переглянутий в судовому засіданні DVD диск з відеозаписом відтворення обстановки та обставин події в ході якого свідок ОСОБА_38 , яка підтвердила, 07.06.2012 у вечірній час, у підїзді будинку АДРЕСА_2 ймовірно ОСОБА_18 наніс рукою не менше одного удару ОСОБА_19 в результаті чого ОСОБА_19 впав. Після чого , ОСОБА_18 наносив удари лежчому на підлозі ОСОБА_19 в праву задню підреберну область. (а.с.34-48 т.2)

Протокол пред*явлення фотознімків для впізнання від 09.11.2012 згідно якого свідок ОСОБА_38 впізнала на фото №1 ОСОБА_62 , як особу, яка в момент спричинення ОСОБА_19 тілесних ушкоджень , знаходилась ближче за всіх до нього. (а.с. 49-51 т.2)

Протокол пред*явлення фотознімків для впізнання від 09.11.2012 згідно якого свідок ОСОБА_39 впізнав на фото №3 ОСОБА_62 , як особу, на яку лаялась дівчина зі світлим волоссям з першого підїзду 07.06.2012 (а.с. 52-54 т.2)

Протокол пред*явлення фотознімків для впізнання від 09.11.2012 згідно якого свідок ОСОБА_39 впізнав на фото №2 ОСОБА_40 , як особу , яка 07.06.2012 була разом з ОСОБА_63 на місці вчинення злочину. (а.с. 55-58 т.2)

Протокол проведення слідчого експерименту від 05.03.2014 та переглянутий в судовому засіданні DVD диск з відеозаписом відтворення обстановки та обставин події за участі ОСОБА_62 згідно якого ОСОБА_64 підтвердив, що 07.06.2012 він знаходився в підїзді б. АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_65 . У них виник конфлікт с ОСОБА_66 та його батьком - ОСОБА_67 . ОСОБА_54 стояв на сходах, на пару сходів вище Гребенюка, за спиною ОСОБА_19 стояв його син ОСОБА_24 з молотком у руках. ОСОБА_64 сварився з ОСОБА_66 , та ОСОБА_64 намагався наблизитись до ОСОБА_23 , але між ними стояв його батько. Коли ОСОБА_23 намагався вдарити ОСОБА_36 , то можливо штовхнув свого батька, від чого він став падати на ОСОБА_36 , та вони разом впали на підлогу. Після чого, ОСОБА_44 встав, а старик залишився лежати на підлозі. (а.с. 58-67 т.2)

Протокол очної ставки між ОСОБА_38 та ОСОБА_68 від 13.06.2012 в ході якого ОСОБА_38 підтвердила, що вона бачила як ОСОБА_44 штовхнув ОСОБА_19 і той впав з другої або третьої сходини вниз на підлогу на лівий бік , а ОСОБА_44 почав бити ОСОБА_19 ногам по правому боку , та наніс не менш двох сильних ударів. ОСОБА_69 підтвердив покази ОСОБА_38 , але пояснив, що стояв спиною до ОСОБА_19 та не бачив , що відбувається але бачив як ОСОБА_38 кричала на Гребенюка «навіщо ти б*єш діда» (а.с. 116-117 т.2)

Висновок експерта №270-КЕ/2015р./пп. від 20.10.2015 згідно якого причиною смерті ОСОБА_19 явилася сполучена закрита тупа травма грудної клітини і живота, що в своєму перебігу ускладнилася травматичним шоком та легенево-серцевою недостатністю. Між отриманою травмою та настанням смерті ОСОБА_19 є причинний зв`язок. Встановлені тілесні ушкодження утворилися від неодноразової ударної дії тупих твердих предметів (предмету) з достатньою силою, індивідуальні властивості котрих не відобразилися в ушкодженнях з місцями прикладання сили що травмувала до правих передньої і бічної поверхонь грудної клітини і живота. За даними медичної карти стаціонарного хворого № 9072 біологічна смерть ОСОБА_19 констатовано ІНФОРМАЦІЯ_3 об 11.05.(а.с. 130-144 т.2)

Висновок експерта №2582-Г/15 (270-КЄ/2015) від 04.09.2015 згідно якого «Крупноочаговые повреждения в паренхиме печени с наличием кровоизлияний в них, с фрагментами некротически измененной ткани в гематоме, с перифокальным некрозом и реактивними изменениями в виде мелких и умеренных лейкоцитарных инфильтратов. Паренхиматозная дистрофия печени с мелкими очагами кровоизлияния; межуточный отек. Очаговый пигментный некротический нефроз. Артерио-артериолонефросклероз; гиалиноз приносящих артериол.

Отек вещества головного мозга с нарушением гемодинамики в микроцеркуляторном русле с единичными мелкими экстравазатами, дистрофией нейронов в подкорковых участках. Расстройство церебрального кровообращения, имевшее место ранее: периваскулярные скопления кровяного пигмента и элементов пролифирирующей глии. Склероз отдельных интрацеребральныхартерий.

Глубокие дистрофические изменения в миокарде с участками атрофии и фрагментации кардиомиоцитов. Межуточный кардиосклероз. Склероз артерий сердца.

Умеренно выраженный пневмосклероз. Очаговый отек легких; острое нарушение гемодинамики в микроциркуляторном русле. Хронический бронхит.

Неравномерное кровенаполнение с нарушением реологии в сосудах. (а.с. 145-146 т.2)

Акт судово-медичного дослідження №1355-З від 01.07.2012 щодо характеру морфологічних змін згідно якого «Травматическое повреждение печени с реактивними изменениями. Полнокровие, микроциркуляторные расстройства, выраженный отек в головном мозге. Неравномерное кровенаполнение, распространенная фрагментация миоцитов, межуточный отек в сердце. Полнокровие, очаговый отек в легком. Полнокровие, микроциркуляторные и реологические расстройства в почке. Морфологические признаки вторичной кардиомиопатии, хронической энцефалопатии. Очаговьй артерио-артериолонефросклероз. Признаки хронического гипатита. Аутолиз.» (а.с. 147-148 т.2)

Висновк експерта №1548 від 11.07. 2012 згідно якого смерть ОСОБА_19 наступила від тупої травми тулуба з множеними правосторонніми переломами ребер, розривом тканини печінки, що призвело до кровотечі в черевну порожнину і розвитку шоку. Дані пошкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Синець і крововилив в м`яких тканинах передньої черевної стінки; крововилив в м`яких тканинах правої переднє-бокової поверхні грудної клітини; переломи 5-10 ребер зправа по передній підпахвовій лінії і 5-10 ребер зправа по задній підпахвовій лінії; розрив печінки; утворились в результаті ударних травматичних впливів тупого (тупих) предметів з обмеженої травмуючою поверхнею, в області верхньої третини черевної стінки і правої передньої і задньої бокової поверхні грудної клітини, особистість яких не відобразилася в характері ушкоджень. Встановити послідовність пошкоджень не здається можливим. Малодопустимо утворення тупої травми тулуба в результаті падіння зі сходин з висоти свого росту. Після отримання травми ОСОБА_19 міг вчиняти активні цілеспрямовані дії, самостійно пересуватися протягом декількох часів. Смерті ОСОБА_19 настала 9.6.2012 року об 11.05 год. (а.с. 131-133 т.1)

Висновок експерта від 16.11.2012 №2763 згідно якого травма тулубу ОСОБА_19 могла утворитися в результаті даних, викладених в результаті відтворення обстановки і обставин події з ОСОБА_38 та ОСОБА_14 (а.с. 134 т.1)

Висновок експерта № 1201-д від 28.03.2014 згідно якого малодопустимо утворення пошкоджень у ОСОБА_19 в результаті падіння з висоти свого росту. Малодопустимо утворення пошкоджень на тілі ОСОБА_19 в результаті дій, указаних ОСОБА_18 під час проведення відтворення обстановки і обставин на місці події. (л.д. 137 - 138 т.1)

В судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_17 , який брав участь у проведенні експертиз №1548 від 11.07. 2012, № 1201-д від 28.03.2014, №2763 від 16.11.2012. В судовому засіданні він пояснив , що згідно висновку експертизи №1548 від 11.07. 2012, (а.с. 131-133 т.1). ОСОБА_19 помер від травматичного шока, крім того в прямому причинному зв*язку зі смертю ОСОБА_19 знаходились 2 розриву печінки, що утворились від кількох ударів тупими предметами. Скоріш всього було кілька травматичних впливів на праву бокову частину тулубу, де знаходиться печінка та передню поверхню тулуба. Наявність хронічних захворювань у ОСОБА_19 не могли вплинути на причину настання смерті у ОСОБА_19 .

Згідно висновку експерта №2763 від 16.11.2012 (а.с.134 т.1)експерт пояснив ,що від ударів справа, про які пояснювалось у показах свідків та у відтворенні події злочину було спричинено розрив печінки у ОСОБА_19 .. Від одного удару ,не могли виникнути такі пошкодження. Експертиза була проведена за матеріалами кримінального провадження наданого слідчим.

Згідно висновку експерта № 1201-д від 28.03.2014(а.с. 137-138 т.1) експерт пояснив, що при падінні з висоти свого зросту ОСОБА_19 не міг отримати такі тілесні ушкодження, які були у нього виявлені при дослідженні трупа, або повинен був падати кілька разів, так як тілесні ушкодження утворилися від ударів в різних площинах (з правого боку та спереді тулубу). ОСОБА_44 давав покази, що він не наносив ударів ОСОБА_19 , а просто свалив його на підлогу. Ці покази не відповідають характеру тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_19 .

Вищезазначені висновки експертиз здобуті у спосіб , передбачений КПК України, є належними і допустимими доказами, належним чином аргументовані,та не викликають сумнівів у їх достовірності, правильності та повноти, підстав для визнання їх неналежними та недопустимими доказами не вбачається. Допитаний за клопотанням сторони захисту судовий експерт підтвердив свої висновки, та відповів на всі поставлені стороною захисту питання. Суд вважає, що дані висновки в своїй сукупності вказують на те, що при падінні з висоти свого зросту ОСОБА_19 не міг отримати такі тілесні ушкодження, які були у нього виявлені при дослідженні трупа, або повинен був падати кілька разів, так як тілесні ушкодження утворилися від ударів в різних площинах . ОСОБА_44 давав покази, що він не наносив ударів ОСОБА_19 , а просто свалив його на підлогу. Ці покази не відповідають характеру тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_19 .

Судом було досліджено Протокол очної ставки між ОСОБА_38 та в.о. слідчого СВ Заводського ВП ОСОБА_70 від. 14.08.2012 в ході якого ОСОБА_71 надав покази як слідчий, якому стали відомі відомості про обставини вчинення злочину зі слів ОСОБА_38 , як особі , яка проводила досудове слідство у цьому кримінальному провадженні. Суд не приймає до уваги указаний протокол очної ставки , як належний та допустимий доказ, оскільки згідно ст. 97 ч.7 КПК України цей протокол містить покази з чужих слів, які надаються слідчим стосовно пояснень особи, наданих йому під час здійснення ним кримінального провадження. (а.с. 102-104 т.2)

Після з*ясування обставин , встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України, за ознаками умисне тяжке тілесне ушкодження що, є небезпечним для життя потерпілого в момент заподіяння, яке спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до вимог ст..ст. 50,65 КК України та п.3 Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини , що обтяжують та пом*якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити з сукупності всіх обставин справи, зокрема форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Як вказує законодавець у ст.. 50 КК України Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує
-ступінь тяжкості вчиненого злочину, є тяжким злочином;
-дані про особу обвинуваченого, який раніше не був засуджений не одружений, не працюючий, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, має неповнолітню дитину;
-обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено ;
-обставинами, що обтяжують покарання суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, та вчинення кримінального правопорушення особою що перебуває в стані алкогольного сп*яніння .
З урахуванням вищезазначеного, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст..ст. 69 та 75 КК України.

Приймаючи до уваги ті обставини, що обвинувачений у своїх діях не розкаявся, матеріалами кримінального провадження не встановлено добровільності відшкодування потерпілим шкоди, а потерпілі наполягають на застосуванні до нього суворого покарання, наявність двох обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку відносно допустимості та доцільності призначення покарання обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі. Враховуючи положення ст. 416 ч. 2 КПК України, судом при новому перегляді в суді першої інстанції допускається посилення покарання якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв*язку з необхідністю посилення покарання. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироки, які скасовувались за цим кримінальним провадженням не містять такої підстави, як необхідність посилення покарання.

Вирішуючи цивільний позов , суд зазначає наступне.

Згідно ст.. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Суд вважає за необхідне частково задовольнити цивільний позов заявлений потерпілими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (т.2 а.с.175), з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (а.с.84-85 т.2) потерпілі понесли матеріальні витрати на поховання батька в сумі 51281 грн., яку суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди спричиненої злочином, суд виходить з наступного. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як встановлено в судовому засіданні моральна шкода ОСОБА_15 та ОСОБА_14 була завдана неправомірними діями ОСОБА_18 .
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Судом установлено, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_18 , цивільні позивачі - потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_14 зазнали моральних страждань, пов*язаних зі смертью батька. При цьому, не дивлячись на те, що з часу вчинення правопорушення сплинув тривалий період часу, проте відповідач ОСОБА_18 не вжив заходів щодо відшкодування позивачам матеріальної і моральної шкоди та не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ним кримінального правопорушення. Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивачів, їх тривалість, можливість відновлення немайнових втрат, суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачам є 100000 гривень.
На підставі ч.5 ст.72 КК України суд повинен зарахувати в строк відбування покарання перебування ОСОБА_18 під вартою з 14 серпня 2013 року по 07 квітня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 05 жовтня 2017 року по день оголошення вироку - 05 жовтня 2020 року, у розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи вищевикладене, керуючись 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання перебування ОСОБА_18 під вартою з 14 серпня 2013 року по 07 квітня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 05 жовтня 2017 року по день оголошення вироку - 05 жовтня 2020 року, у розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи викладене, вважати строк призначеного судом покарання відбутим на час проголошення вироку, у зв`язку з чим звільнити ОСОБА_18 з-під варти в залі суду.
Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_18 у вигляді тримання під вартою, скасувати.
Цивільний позов ОСОБА_15 та ОСОБА_14 до ОСОБА_18 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_18 на користь ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в рівних частках: 100000 (сто тисяч) гривень моральної шкоди та 51281 (п`ятдесят одну тисячу двісті вісімдесят одну) гривню матеріальної шкоди.
В іншій частині позову - відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1