Ухвала
іменем України
16 грудня 2020 року

м. Київ
справа №428/10339/19
провадження №51-5936ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 7 вересня 2020 року,
встановив:
3а вироком Сєвєредонецького міського суду Луганської області від 25 травня 2020 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК) - до покарання у виді 200 (двухсот) годин громадських робіт. На підставі статей 74, 49 КК звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Як установив суд першої інстанції, ОСОБА_4 8 квітня 2018 року близько 20:00 перебуваючи біля магазину «Околиця» по вул. Мічуріна в смт Борівське м. Сєвєродонецька Луганської області зустрів ОСОБА_6 , з яким у нього на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 умисно наніс по одному удару кулаками правої та лівої руки в обличчя ОСОБА_6 , від чого останній впав на землю. Після чого ОСОБА_4 наніс йому ще два удари ногою та по одному удару кулаками правої й лівої руки в обличчя, заподіявши останньому легких тілесних ушкоджень.
Луганський апеляційний суд ухвалою від 7 вересня 2020 року вказаний вирок залишив без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотне порушення цим судом вимог кримінального процесуального закону. На його думку, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки суд не навів у ній належних мотивів щодо необґрунтованості доводів, викладених у його скарзі. Стверджує про те, що судові рішення постановлені без урахування всіх обставин справи, а висновки судів у них про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину не ґрунтуються на досліджених доказах. Зазначає, що апеляційний суд не надав оцінки його доводам у скарзі про те, що в основу обвинувального вироку судом першої інстанції покладено недопустимі докази, зокрема протокол слідчого експериментуз ілюстрованою таблицею до нього та висновки судово-медичного експерта № 134 від 25 квітня 2018 року і № 254 від 2 травня 2019 року.
Розглянувши касаційну скаргу, вивчивши надані до неї копії судових рішень, перевіривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
При ухваленні судового рішення апеляційний суд цих вимог закону дотримався.
Як убачається з наданої копії оскаржуваної ухвали, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та просив скасувати вирок районного суду в частині визнання винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК. У цій скарзі наголошував на тому, що районний суд необґрунтовано послався в мотивувальній частині вироку на показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як на докази, що підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, оскільки ці показання, на думку захисника, надавали підстави суду дійти висновку про перебування засудженого в стані необхідної оборони. Окрім цього, стверджував, що районним судомпокладено в основу обвинувального вироку недопустимі докази, зокрема протокол слідчого експерименту зілюстрованою таблицею до нього та висновкисудово-медичного експерта №134 від 25 квітня 2018 року і № 254 від 2 травня 2019 року.
Перевіривши матеріали кримінального провадження апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, при цьому надав у своєму рішенні належну оцінку наведеним у ній доводам та виклав мотиви з яких визнав ці доводи безпідставними.
Зокрема, апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

Так, апеляційний суд у своїй ухвалі зазначив, що вина ОСОБА_4 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 підтверджується показаннями самого ОСОБА_4 , який постійно змінював у суді першої інстанції свої показання, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_6 , протоколом слідчого експерименту від 24 квітня 2018 року та ілюстрованої фототаблиці до нього, висновками судово-медичного експерта № 134 від 25 квітня 2018 року та № 254 від 2 травня 2019 року.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги захисника про перебування ОСОБА_4 у стані необхідної оборони, апеляційний суд дійшов переконливого висновку про їх безпідставність та на його підтвердження навів відповідні мотиви, зазначивши, що показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свідчать про те, що бійка розпочалася саме за ініціативою засудженого.

Навів у своїй ухвалі апеляційний суд і обґрунтовані мотиви щодо відсутності підстав для визнання протоколу слідчого експерименту, ілюстрованої таблиці до нього та висновків судово-медичного експерта № 134 від 25 квітня 2018 року та № 254 від 2 травня 2019 року недопустимими доказами.
Спростовуючи доводи апеляційної скарги захисника в цій частині апеляційний суд вказав, що не зазначення в протоколі слідчого експерименту імені та по батькові особи, яка проводила слідчий експеримент, місця проживання потерпілого ОСОБА_6 , імені, по батькові, дати і місця народження, місця проживання спеціаліста ОСОБА_9 , не зазначення інформації про те, що учасники слідчого експерименту заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації не свідчить про отримання цього доказу всупереч порядку, передбаченому КПК, а відсутність підписів учасників слідчого експерименту на ілюстрованій таблиці до нього за наявності їхніх підписів у протоколі не дає підстав для визнання цього доказу недопустимим.

Щодо недопустимості таких доказів, на думку захисника, як висновки судово-медичних експертиз, апеляційний суд у своєму рішенні зазначив, що експерт вказав, що він ознайомлений з правами і обов`язками експерта і йому відомо про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за розголошення даних досудового слідства; зазначено документи, на підставі яких проведено експертизи. За таких умов відсутність у матеріалах кримінального провадження протоколів про роз`яснення прав та обов`язків експерта, а також опису отриманих ним матеріалів, які були використані при проведенні експертиз, не є свідченням того, що ці докази були отримані всупереч порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом та обґрунтовано погодився з їх оцінкою судом першої інстанції, який визнав ці докази допустимими.
Ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованою та вмотивованою і за своїм змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Переконливих аргументів, які би ставили під сумнів законність рішення апеляційного суду та вмотивованість його висновків з питань істотного порушенням вимог кримінального процесуального закону захисник ОСОБА_5 у касаційній скарзі не навів і таких даних зі змісту судового рішення не вбачається.
З огляду на викладене, касаційна скарга захисника та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення,а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 статті 428 КПК, Верховний Суд

постановив:
у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 7 вересня 2020 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3