ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/156/21 Справа № 182/1185/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2020 року у кримінальному провадженні №0004469 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ч. 4 ст. 74 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в якості відшкодування матеріальної шкоди 11227 грн. 39 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в якості відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що останній, 23.12.2015 року, приблизно о 16:00 годині, керуючи технічно-справним транспортним засобом, автомобілем марки «DAEWOO LANOS TF», д/з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , зі швидкістю до 40 км/годину, рухався по проїжджій частині вул. Електрометалургів з боку ПАТ «НЗФ» у напрямку вул. Г.Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Під час керування транспортними засобом, автомобілем марки «DAEWOO LANOS TF», д/з НОМЕР_1 , на шляху прямування водій ОСОБА_7 , не прийнявши заходів належної уваги, обережності, своєчасного гальмування та зупинки керованого ним транспортного засобу, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, в районі будинку АДРЕСА_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав ходою проїзну частину вул. Електрометалургів зліва направо по напрямку руху автомобіля марки «DAEWOO LANOS TF», д/з НОМЕР_1 , тримаючи малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за руку.

Внаслідок наїзду пішоходу ОСОБА_8 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 38 від 28.01.2016 року були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів правої великогомілкової кістки, правої малогомілкової кістки, синця правого стегна, саден лобу, саден правої кисті, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «DAEWOO LANOS TF», д/з НОМЕР_1 , водій ОСОБА_7 грубо порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 12.3 ПДР України У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 і стали причинним зв`язком дорожньо-транспортної події та настанням наслідків.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 70/27- 102 від 09.02.2016 року при виконанні вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

Прокурор не погодився з цим вироком та подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок в частині призначення покарання змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст.286 КК України (в редакції Закону України №270-VI від 15.04.2008 року) до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності. В іншій частині вирок залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

ОСОБА_7 на час ухвалення судом вироку досяг пенсійного віку (61 рік), а тому, такий вид покарання як обмеження волі до нього не може бути застосовано.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити, обвинувачений не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Матеріалами провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час ухвалення вироку судом першої інстанції досяг пенсійного віку (61 рік).

Однак суд першої інстанції в порушення вимог наведеної норми матеріального закону, призначив ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді обмеження волі, тим самим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та допустив неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування вироку, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України у відповідності до статей 65-67 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно та має проблеми зі здоров`ям.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є часткове визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону України №270-VI від 15.04.2008 року) у виді штрафу, звільнивши останнього від відбування покарання на підставі ч. 5 ст.74 КК України.

На думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2020 року у кримінальному провадженні №0004469 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2020 року у кримінальному провадженні №0004469 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в частині призначення покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону України № 270-VI від 15.04.2008 року) до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4