справа №2010/6892/12
провадження №1/619/19/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складі:головуючого суддіОСОБА_1
за участю:секретарів судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілої представника потерпілоїОСОБА_5 ОСОБА_6
підсудногоОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івашки Золочівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, інваліда 3 групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України.

ВСТАНОВИВ:
22 липня 2006 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_8 на АДРЕСА_1 випасала належних їй гусей. До неї підійшов сусід ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та почав брутально висловлюватися на її адресу, кричати нецензурною лайкою. Таким чином, на підставі виниклих раніше неприязних стосунків, вчинив сварку з потерпілою ОСОБА_8 . Під час сварки ОСОБА_7 , маючи умисел направлений на умисне завдання тілесних ушкоджень потерпілій, наніс останній удари дерев`яним брусом по голові, тілу та лівій руці, подряпав груди.
Своїми діями ОСОБА_7 причинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження, а саме крововиливи на тулубі, в проекції лівого плечового суглоба, лівому передпліччі; ссадна на грудній клітині, лівому передпліччі, які згідно до висновку судово-медичної експертизи №17-21-ая/13 від 05.07.2013 року та висновку комісійної судово-медичної експертизи № 37-КЕ/2014 від 22.09.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав і пояснив, що навмисно жодних тілесних ушкоджень потерпілій не завдавав. Дійсно 22 липня 2006 року остання випасала гусей біля його двору, тому він зробив їй зауваження та попросив відігнати птицю, на що потерпіла замахнулася на нього палицею, а він захищаючись, відбив палицю у потерпілої і при цьому необережно вдарив її в область шиї. Після цього він сів за кермо автомобіля, так як був тверезим, і поїхав до голови сільської ради ОСОБА_9 , так як сварки мали місце і раніше між ними. Голова викликала працівників міліції, які приїхали через пів години, але ОСОБА_8 від проходження експертизи відмовилася. Заявлений потерпілою цивільний позов не визнає, так як не причиняв потерпілій матеріальної чи моральної шкоди.
Суд приходить до висновку про те, що не визнаючи своєї провини ОСОБА_7 обрав такий спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності, так як його винуватість підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.
Показами потерпілої ОСОБА_8 про те, що 22 липня 2006 року вона о 18.30 вийшла на вулицю Лабуза біля свого будинку АДРЕСА_2 з метою випаса гусей. Сусід ОСОБА_7 сидів біля свого будинку, курив. Останній зробив їй зауваження, спитав: «Чого ти тут ходиш?» та почав висловлюватися нецензурною лайкою на її адресу. Потерпіла зробила відповідне зауваження, а підсудний забіг до свого двору і вибіг тримаючи в руках дерев`яну палицю з ребристими краями та почав нею наносити їй удари по голові, тулубу та в живіт, а також завдав подряпини грудей. З останніх сил потерпіла вчепилася руками в палицю. В процесі боротьби у підсудного спали штани, тому він припинив свої дії, а потерпіла пішла додому. Через деякий час приїхала на місце сільський голова та працівники міліції.
Показами свідка ОСОБА_10 про те, що 22 липня 2006 року ввечері він приїхав додому. Дружина перебувала у дворі, біля порогу будинку і плакала. Розповіла про те, що сусід ОСОБА_7 її побив та почала показувати завдані тілесні пошкодження, а саме рану криваву на голові, ссадна та синці на спині, на передпліччі, на руці, на животі. Після приїзду працівників міліції були відібрані пояснення, а потерпіла звернулася за проходженням медичної експертизи.
Поясненнями свідка ОСОБА_11 про те, що в липні 2006 року їй повідомила потерпіла ОСОБА_5 про те, що її побив палицею ОСОБА_12 . Коли свідок прийшла до потерпілої, то бачила у неї на голові рану та ссадна. Очевидцем нанесення тілесних пошкоджень свідок не була.
Дослідженими актами судово-медичного дослідження №4622 від 26 липня 2006 року та №6744 від 06 листопада 2006 року про те, що у ОСОБА_13 мають місце крововиливи, синці, ссадна на тулубі та лівій руці. Вищевказані пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів та могли бути отримані в строк, вказаний потерпілою. Вищевказані ушкодження відносяться до легких тілесних пошкоджень. (а.с. 12-13, 14-17 том справи 1).
Актом судово-медичного дослідження №6744 від 06 листопада 2006 року про те, що у ОСОБА_13 мають місце синці та ссадна на тулубі та лівій руці. Вищевказані пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів та могли бути отримані в строк, вказаний потерпілою. Вищевказані ушкодження відносяться до легких тілесних пошкоджень. (а.с. 14-17 том справи 1).
Висновком судово-медичної експертизи №452-ая/13 від 10 червня 2013 року, про те, що у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синця на передній брюшній стінці справа, синця в області лівого плечового суглоба по наружній поверхні, синця на лівому передпліччі по ліктьовій поверхні, шість ссаден на передній поверхні грудної клітини, донизу від внутрішнього кінця лівої лопатки і на задній поверхні грудної клітини від лівої до правої лопатки. Дані пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів та не виключено, що могли бути отримані в строк, вказаний в постанові. Вищевказані ушкодження відносяться до легких тілесних пошкоджень. Крім того, встановлені у ОСОБА_8 невропатологом захворювання після отриманої травми 22.07.2006, є наслідком попереднього захворювання, тому загострення попередніх захворювань після отриманої травми не враховувалося при оцінці ступеня тяжкості даних тілесних ушкоджень. (а.с. 156-158 том справи 2).
Висновком комісійної судово-медичної експертизи №37-КЕ/2014 від 22.09.2014 року, яка підтвердила висновки попередніх судово-медичних експертиз про те, що у потерпілої ОСОБА_5 мають місце легкі тілесні ушкодження, а загострення попередніх захворювань нервової системи після отриманої травми не повинні враховуватися при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. (а.с. 220-250 том справи 2).
Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_14 , ОСОБА_15 висновок вищевказаної експертизи підтримали у повному обсязі. Стосовно дати вказаної в експертизі як 22.06.2006, а необхідно було вказати 22.07.2006 року, вмотивували цю описку технічною помилкою. Крім того, експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердив, що ставив свій підпис на оригіналі висновку комісійної експертизи, а відсутність його підпису на копії також пояснив технічною помилкою.
Судом було витребувано з Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи оригінал експертного висновку №37-КЕ/2014 від 22.09.2014, який досліджено в судовому засіданні, і як було встановлено підпис експерта ОСОБА_15 на оригіналі вищевказаної експертизи має місце.
Оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винуватість підсудного ОСОБА_7 та вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Судом досліджувалися дані про особу підсудного ОСОБА_7 та було встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має інвалідність 111 групи, на підтвердження якої надав суду для дослідження оригінал та ксерокопію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_1 від 24 червня 2020 року (категорія 1).

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, судом визнається його перебування у нетверезому стані під час скоєння злочину. Обставин, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_7 , судом не встановлено.

При призначенні підсудному покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його наслідки, конкретні обставини справи, дані про особу підсудного, обтяжуючу його вину обставину та вважає, что виправлення з метою перевиховання підсудного та запобігання вчиненню ним нових злочинів можливе з застосуванням покарання у виді штрафу.

Відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
На підставі ст. 74 ч. 5 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України, тому суд вважає за необхідне звільнити підсудного ОСОБА_7 від призначеного покарання, так як злочин за яким обвинувачується останній за ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, яка отримала матеріальну та моральну шкоду від злочину, має право пред`явити до обвинуваченого або до осіб, які несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню частково (а.с. 107-109 том справи 2), а саме в частині матеріальних збитків, викликаних лікуванням потерпілої на суму 1000 грн., витрат на надання правової допомоги адвоката ОСОБА_16 в сумі 3000 грн. В іншій частині позов про стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, так як потерпілою ОСОБА_5 не надані суду докази понесених витрат. Стосовно завданої моральної шкоди, яку ОСОБА_5 в позові вказала в розмірі 32500 грн., суд вважає такою, що підлягає задоволенню частково. З урахуванням викладеного, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню на суму 5000 грн.
Речових доказів та судових витрат у справі не мається.
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (в редакції 1960 року), суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. (одна тисяча сімсот гривень).
Звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за даним вироком на підставі ст. 74 ч. 5 КК України.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду в сумі 4000 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн., а всього 9000 грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1