Справа № 581/562/20
Провадження № 1-кп/581/73/20
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2020 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

в присутності прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000109 від 1 червня 2020 року відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження та мешкання: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, за таких обставин.

Діючи в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», ОСОБА_4 на початку вересня 2018 року, близько 15 год. 00 хв. на автобусі з м. Ромни приїхав до с. Кашпури Роменського району Сумської області, де перебуваючи на узбіччі дороги поряд з полем, яке засіяне гречкою, виявив посів дикоростучих рослин конопель у кількості сім штук. При цьому достовірно знаючи, що зазначена речовина є рослинами коноплі та відноситься до наркотичних засобів, переслідуючи мету подальшого їх вживання в якості наркотичного засобу, зірвав декілька рослин конопель та поклав до поліетиленового пакету, тобто незаконно їх придбав. Після цього ОСОБА_4 зупинив попутній автомобіль, на якому приїхав до сел. Липова Долина, де помістив рослини коноплі з метою їх висушити на дерево, яке знаходиться на стадіоні поруч із приміщенням ДПРЧ 17 УДСНС України у Сумській області по вул. Роменській.

У вересні 2018 року, близько о 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 прийшов до дерева, на якому залишив сохнути рослини коноплі, з метою подальшого їх вживання та за допомогою рук перетер рослини коноплі та помістив частину коноплі до металевого портсигару, а частину до пакету із прозорого безбарвного полімерного матеріалу із стрічкою-застібкою та смугою червоного кольору вздовж верхнього краю, який був при ньому - тобто незаконно виготовив. В подальшому ОСОБА_4 металевий портсигар зберігав у місці, де виготовив наркотичний засіб, а пакет із прозорого безбарвного полімерного матеріалу із стрічкою-застібкою та смугою червоного кольору, наповнений наркотичним засобом переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де поклав на нижню полицю шафи з правого боку від входу до приміщення кухні, під речі, щоб в подальшому вжити.

16 вересня 2018 року під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 було проведено його особистий огляд, в ході якого виявлено металевий портсигар, всередині якого знаходилась подрібнена речовина зеленого кольору канабіс.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 листопада 2018 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

10 червня 2020 року під час санкціонованого обшуку домоволодіння за місцем постійного проживання ОСОБА_4 з правого боку від входу до приміщення кухні на нижній полиці шафи виявлено пакет із прозорого безбарвного полімерного матеріалу із стрічкою-застібкою та смугою червоного кольору, наповнений наркотичним засобом.

Загальна вага виявленого у ОСОБА_4 10 червня 2020 року наркотичного засобу, яким згідно висновку експертизи є особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, склала 15,36 г.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості від 17 липня 2020 року, укладеною між начальником Недригайлівського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння; сторони дійшли згоди щодо всіх істотних обставин для даного кримінального провадження, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, узгодили призначення покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн. Також, у даній угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

Заслухавши у судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , які просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Крім того, суд враховує, що з 1 липня 2020 року Законом № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року погіршено становище обвинуваченого за вчинення діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, шляхом збільшення суми штрафу, однак відповідно ст. 4, 5 КК України цей Закон не має зворотної дії у часі і застосуванню підлягає ст. 309 КК України в редакції, що діяла станом на час вчинення діяння.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

На час ухвалення вироку запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовано, клопотання про їх застосування не надходило.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення експертизи.

Керуючись ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 липня 2020 року між начальником Недригайлівського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції, чинній на час вчинення діяння), та призначити йому визначене в угоді покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.

Речові докази - речовину рослинного походження (канабіс) вагою 15,36 г, яка зберігається в камері речових доказів Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області, знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в сумі 653 грн. 80 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

На виконання вимог ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Суддя ОСОБА_1