УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про задоволення скарги

29 вересня 2020 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси, скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 13 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000187 від 19 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси зі скаргою на постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 13 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000187 від 19 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України, в якій cкаржник просить: поновити строки розгляду скарги, визнати бездіяльність слідчого ОСОБА_4 , яка полягає у формальному досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000187 від 19 вересня 2018 року; скасувати постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 13 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000187 від 19 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України.
В обґрунтування заявлених в скарзі вимог зазначає, що 14 серпня 2020 року скаржнику стало відомо, що 13 вересня 2019 року слідчим СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000187 від 19 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України, при цьому досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні належним чином слідчим не проведено, не вчинено необхідних слідчих дій, в зв`язку з чим скаржник звернувся до слідчого судді з вказаною скаргою.
28 вересня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просила поновити строки на звернення зі скаргою на вказану вище постанову слідчого про закриття кримінального провадження, на підставі того, що вона проживає поза межами м. Черкаси, в зв`язку з введеними карантинними обмеженнями та за станом здоров`я не мала можливості в десятиденний термін звернутися до слідчого судді з вказаною скаргою, на підставі чого просить поновити їй пропущений строк.
Скаржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, звернулася з заявою, в якій просить слідчого суддю розгляд скарги проводити без її участі, скаргу підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.
Слідчий, уповноважений згідно витягу з ЄРДР здійснювати досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явився; до початку судового засідання слідчому судді надані матеріали кримінального провадження кримінального провадження № 0000187 від 19 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України.
Враховуючи, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, розгляд скарги здійснюється без участі уповноваженої особи Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Згідно ч.4 ст.107 КПК України, розгляд скарги здійснюється без фіксування за допомогою технічних засобів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст.113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або, відповідно до закону, прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Копію оскарженої постанови скаржником отримано 14 серпня 2020 року.
Крім того, матеріали кримінального провадження №0000187 від 19 вересня 2018 року не містять доказів направлення, вручення або отримання ОСОБА_3 постанови про закриття вказаного кримінального провадження до 14 серпня 2020 року.
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, право на справедливий суд вважається дотриманим, коли компетентним судом дотримано всіх процесуальних гарантій.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зазначає, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів («DIYA 97 v. UKRAINE», №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією та Законами України. Відповідно до ст.ст. 55, 129 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Bellet v. France» зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Згідно ч.1 ст.117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
28 вересня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про поновлення строку на звернення зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, пропущеного нею з поважних причин.
Враховуючи викладене, необхідно поновити пропущений скаржником з поважних причин строк звернення зі скаргою на постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 13 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000187 від 19 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України.
Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000187 від 19 вересня 2018 року за фабулою:
« Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.09.2018 прокуратуру Черкаської області зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 14 червня 2018 року, згідно з якою, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 повідомили органу досудового розслідування та суду завідомо неправдиві відомості щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, унаслідок чого остання була притягнута до кримінальної відповідальності» - правова кваліфікація ч. 1 ст.383 КК України.
13 вересня 2019 року слідчим СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000187 від 19 вересня 2018 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284.
Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 рішення у справі «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки, як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, у постанові про закриття кримінального провадження слідчий зобов`язаний обґрунтувати свої доводи доказами, які отримані безпосередньо під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.
В постанові від 13 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000187 від 19 вересня 2018 року, слідчий СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 не зазначає жодного доказу, який отриманий ним під час досудового розслідування кримінального провадження, яким спростовується факт вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження №0000187 від 19 вересня 2018 року містяться вказівки СУ ГУНП в Черкаській області від 09 червня 2019 року в порядку ст. 39 КПК України про необхідність виконання наступних слідчих дій: долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали за зверненням ОСОБА_3 від 14.06.2018р. до прокуратури Черкаської області, про яке вказано в ухвалі Придніпровського районного суду від 01.08.2018р.(направити запит до прокуратури Черкаської області); допитати ОСОБА_3 в статусі свідка про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, в ході допиту з`ясувати, в чому самt виразилося завідомо неправдиве повідомлення зазначених у зверненні осіб про вчинення злочину, де це було оголошено чи надано; встановити осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ,допитати останніх про обставини вчинення злочину; долучити вирок на ОСОБА_3 ;проаналізувати вирок на ОСОБА_3 ,встановити,чи є вказані особи свідками по кримінальній справі, по якій остання відбувала покарання в місцях позбавлення волі,чи були покази вказаних осіб використані як доказ вини ОСОБА_3 , чи встановлено судом під час судового розгляду неправдиві покази вказаних осіб, чи виносилась на цій підставі окрема ухвала; на підставі зібраної документації прийняти рішення по кримінальному провадженню.
Проте, матеріали кримінального провадження не містять доказів виконання слідчим ОСОБА_4 вказівок СУ ГУНП в Черкаській області та виконання слідчим процесуальних дій у вказаному кримінальну провадженні.
Крім того, відповідно до витягу з ЄРДР кримінального провадження №0000187 від 19 вересня 2018 року, слідчий ОСОБА_4 не є уповноваженою особою у вказаному кримінальному провадженні.
Підставою звернення скаржника зі скаргою до слідчого судді на вищевказану постанову є не проведення слідчим необхідних слідчих та процесуальних дій.
Зазначені доводи скаржника слідчим не спростовані, крім того матеріали кримінального провадження №0000187 від 19 вересня 2018 року не містять жодних доказів на підтвердження здійснення слідчим необхідних процесуальних та слідчих дій.
Враховуючи викладене, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000187 від 19 вересня 2018 року, проведене з порушенням вимог ст.9 КПК України, а прийняте за його результатами рішення про закриття кримінального провадження, є передчасним.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних з вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.
Європейський суд з прав людини у рішенні Бєлоусов проти України зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». («Алєксахін проти України», п.55)
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, слідчий суддя, за результатами розгляду скарги, не наділений повноваженнями приймати рішення щодо визнання протиправною бездіяльності органу досудового розслідування.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.2, 8, 9, 303, 304, 306, 307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 13 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000187 від 19 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України.
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 13 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000187 від 19 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України, - задовольнити частково.
Постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 13 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000187 від 19 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України, - скасувати.
В задоволенні іншої частини заявлених в скарзі вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1