Дата документу 19.08.2020 Справа № 315/651/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/701/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №315/651/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 18 січня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Гуляйполе Запорізької області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватою і засуджено за те, що вона 03.05.2018 року близько 10 години в м.Гуляйполе Запорізької області, перебуваючи на городі свого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин, тримаючи у своїх руках сільськогосподарські граблі, якими вона працювала на земельній ділянці, з розмаху нанесла один удар металевою основою вказаних граблів своїй сусідці ОСОБА_9 в область лівої частини грудної клітини, після цього ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, нанесла другий удар ОСОБА_9 металевими зубцями вказаних граблів у область правої верхньої кінцівки.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження. Їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирішено питання про цивільний позов та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачена просила вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо неї, відмовивши в задоволенні цивільного позову потерпілої. Свої вимоги мотивувала тим, що вона ні на кого не нападала, жодного удару потерпілій не наносила і не має жодного відношення до отримання потерпілою тілесних ушкоджень. Навпаки це потерпіла та її чоловік вдерлися на територію її домоволодіння та нанесли їй тілесні ушкодження. Суд не звернув уваги на те, що огляд місця пригоди проводився лише зі слів потерпілої, слідчий проігнорував наявність на городі її слідів та слідів потерпілої і її чоловіка та ці сліди ніхто не описував. Родичі потерпілої працюють у правоохоронних органах, а тому досудове розслідування було проведено не об`єктивно та однобічно. Крім того, суд безпідставно задовольнив цивільний позов потерпілої, оскільки медичні дослідження та придбання потерпілою ліків через значний проміжок часу після виявлення у неї легких тілесних ушкоджень, не було безпосередньо пов`язано з наслідками дій, в яких вона обвинувачується.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої просив апеляційну скаргу відхилити через її необґрунтованість, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та її захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судове рішення - це викладений доступною для розуміння сторін мовою акт судової влади, у якому дано неупереджену правову оцінку наданим сторонами доказам і наведеним ними аргументам та застосовано закон відповідно до обставин справи.

Однією з умов прийняття законного та обґрунтованого судового рішення є неухильне дотримання судом встановлених законом вимог до його форми й змісту.

Згідно з вимогами закону судове рішення ухвалюється іменем України, завдяки чому воно сприймається як воля держави, а вирок, зокрема, визнається засудженим як правова оцінка державою його діяння. Якість судового рішення це один із основних критеріїв якості правосуддя.

Вирок суду - це акт правосуддя, спрямований на захист порушених прав і свобод людини й інтересів держави, в якому суд на основі всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього дослідження доказів робить висновок про винуватість або невинуватість підсудного і приймає рішення про притягнення його або не притягнення до кримінальної відповідальності, вирішуючи інші, пов`язані з висновками суду, юридичні питання.

Відтак, вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо додержуючись вимог статей 370-374 КПК. Вирок повинен бути викладений офіційно-діловою мовою, юридично грамотно, з коротким, точним і ясним описом обставин справи, результатів дослідження доказів і висновків суду.

Проте, на переконання колегії, оскаржуваний у даній справі вирок не відповідає вказаним вимогам кримінального процесуального закону та критеріям, встановленим до форми і змісту вироку виходячи з такого.

Так, вирок суду викладено в незрозумілій та не притаманній офіційно-діловій українській мові формі. Зі змісту вироку не можливо встановити послідовність дій обвинуваченої та потерпілої, оскільки крім осіб жіночої статі, у вироку також йдеться мова про дії потерпілого і обвинуваченого чоловічої статі, а також про їх одночасні взаємні дії і бездіяльність. Також вирок суду містить формулювання, які є образливими для обвинуваченої та потерпілої.

Крім того, мотивування, обґрунтування висновків суду передбачає не простий виклад доказів, а й їх аналіз. Аналізовані докази необхідно викладати таким чином, щоб був ясний їх логічний зв`язок з фактом злочину.

Як свідчить зміст вироку на переконання районного суду винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена переліком доказів, які фактично викладено у вироку в одному єдиному реченні, яке складається з 1148 слів. Між тим, з даного речення фактично не можливо відокремити один доказ від іншого і його значення для доведення тієї чи іншої обставини та винуватості ОСОБА_7 . У цьому реченні містяться обставини справи, значення яких для доведеності винуватості ОСОБА_7 встановити не можливо. При цьому суд не провів аналізу зазначених ним доказів і не зазначив доказового значення кожного доказу окремо та в їх сукупності.

Крім того, зі змісту вироку вбачається, що в обґрунтування свого висновку про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 суд послався, в тому числі, і на ту обставину, що ОСОБА_7 раніше була засуджена вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 10.08.2006 року за ч.1 ст.122 КК, а саме за заподіяння середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що відповідно до ст.88 КПК докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Відтак, з огляду на зазначені приписи процесуального закону, суд першої інстанції при обґрунтуванні доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК, не мав права враховувати ту обставину, що обвинувачена раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК.

За таких обставин вирок районного суду не можна визнати законним і обґрунтованим, оскільки судом допущено істотні порушення вимог процесуального закону. У зв`язку з чим, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, під час якого суду належить звернути увагу на викладене в даній ухвалі та прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у належно мотивованому процесуальному документі згідно з вимогами закону.

Крім того, під час нового розгляду при вирішенні цивільного позову потерпілої суду необхідно ретельно перевірити твердження обвинуваченої в апеляційній скарзі про те, що медичні дослідження та придбання потерпілою ліків через значний проміжок часу після виявлення у неї легких тілесних ушкоджень, не було безпосередньо пов`язано з наслідками дій, в яких обвинувачується ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 18 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 в цій справі скасувати.

Призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4