Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/686/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2020 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 липня 2020 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 20 вересня 2020 року.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України /ЄУН 404/5812/18/.

У межах даного кримінального провадження, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки судове провадження наразі не завершене.

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, - переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховано судом тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Тож, суд прийшов до висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Із судовим рішенням судді не погоджується сторона захисту, і адвокат обвинуваченого оскаржує його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу місцевого суду, змінити стосовно обвинуваченого запобіжний захід: із тримання під вартою на домашній арешт, або ж розглянути можливість зменшення суми застави до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Прокурором не подавалось клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 і стороні захисту не надавалось.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, а розмір застави завеликим.

Суд поверхово дослідив обставини та постановив шаблонну ухвалу.

Висновки суду про наявність ризиків недостатньо мотивовані.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, просили застосування щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України /ЄУН 404/5812/18/.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, -має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,
Вказаних вимог кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався.
До спливу двомісячного строку з дня застосування (продовження) судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом поставлено на обговорення розгляд питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
У даному кримінальному провадженні процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 обрано ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 липня 2018 року. Наразі триває судове слідство, провадяться судові засідання.

Обвинуваченому ОСОБА_8 пред`явлено вчинення тяжких умисних злочинів, корисливих, що караються позбавленням волі на строк до шести років і позбавленням волі на строк до восьми років.
Обвинувачений не судимий, проте, не навчається, безробітний, неодружений, без утриманців, без місця реєстрації та проживання, є уродженцем та громадянином іншої країни.
Беручи до уваги зазначене, є підстави вважати про можливість ухилитися обвинуваченого від суду, залишити місце свого проживання, залишити територію країни, вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Наразі матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Щодо зміни визначеного розміру застави наразі оскаржена та переглядається ухвала суду від 20 липня 2020 року про продовження стосовно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; даною ухвалою не визначався розмір застави.
За таких обставин, колегія суддів не убачає підстав до скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 липня 2020 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 20 вересня 2020 року, - залишити без змін.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4