ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2543/20 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2711/20 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересі на себе, без участі всіх інших учасників справ, тобто представників ВК, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши, в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 25.03.2020 року, -

ВТСАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 25.03.2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 , який утримується в Державній установі «Темнівська виправна колонія № 100» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив розглянути його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Апелянт вказав, що посилання суду першої інстанції на те, що він має слабкі соціально-вигідні зв`язки, а також те, що з грудня 2019 року по квітень 20220 року не працював є неповними.
Зазначив, що соціально-вигідні зв`язки має стабільно-регулярні, працював з перших днів перебування у виправній колонії, та за весь час праці заробив в промисловій зоні три заохочення.
Вважає, що умовно-достроковому звільненню підлягають особи, які протягом всього, а не в конкретний проміжок часу, порядною поведінкою, та ставленням до праці довели своє виправлення, для чого ці данні беруться в сукупності.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений ОСОБА_7 , підтримав викладену в апеляційній скарзі позицію, та просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_7 , прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує, що своїм ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим, вважає за можливе застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
Проте, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Рішення про відмову у задоволенні заяви щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 відповідно до положень ст.81 КК України суд першої інстанції аргументував відсутністю підстав вважати, що останній довів своє виправлення, також матеріали особової справи не відображають вказаний процес протягом всього періоду відбування ним покарання, та їх зміст не містить докази того, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 27.04.2017 року.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 27.14.2017 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, який вчинено засудженим в період іспитового строку за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 15.11.2016 року.
Тобто, після звільнення з місць позбавлення волі у 2016 році, засуджений ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин, за що був засуджений до позбавлення волі.
Судом першої інстанції також вірно було встановлено, що засуджений, ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 27.14.2017 року. Під час тримання в установі виконання покарань №23 м. Полтави характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 16.06.217 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія № 100». За час утримання в установі хоча випадків порушення вимог порядку та умов відбування покарання і не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень не має, та три рази заохочувався, однак характеризується посередньо. До промислової зони не працевлаштований з власних міркувань, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує їх законні вимоги, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу, самостійно виконує роботи з самообслуговування, дотримується вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Відповідно до ст.123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу «Духовне відродження», проте ставиться до програми посередньо. Має досить слабкі соціально-корисні зв`язки.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, та приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , апеляційний суд не бере до уваги доводи скарги в частині його посилань на працю в промисловій зоні, оскільки це спростовується матеріалами справи. А саме згідно характеристики засудженого ОСОБА_7 , останній до промислової зони установи відбування покарань не працевлаштований з власних міркувань. Заохочення отримав три рази за виконання трудового розпорядку та дотримання вимог пожежної безпеки, що в свою чергу не свідчить про працю в промисловій зоні (а.с 11-12).
Доводи апелянта про те, що його соціально-вигідні зв`язки є стабільними, а рішення суду першої інстанції в цій частині не повне, апеляційний суд оцінює критично, оскільки це не є достатньою підставою для застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Також заслуговує на увагу посилання суду першої інстанції на висновок адміністрації виправної колонії про те, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення, а застосування до нього ст. 81 КК України є недоцільним.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення подання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись ч.2 ст. 376, ч.6 ст.9, ст. ст. 7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 25.03.2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.
Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4