Справа № 947/9885/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000215 від 08.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження.
Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, за попередньою змовою діючи з корисних мотивів, в період із грудня 2019 року по січень 2020 року, шляхом оману власника майна прийняли рішення про заволодіння майном останньої, не повідомляючи про реальні наміри та наслідки своїх дій.

Проведеними слідчими (розшуковими) діями було встановлено, що на території міста Одеси та Одеської області на теперішній діє злочинна група, діяльність якої направлена на заволодіння об`єктами нерухомого майна, які належать громадянам та територіальній громаді міста Одеси. Так, встановлено, що група осіб використовуючи заздалегідь розроблену схема пов`язану із заволодінням нерухомим майном громадян міста Одеси використовує документи, які мають ознаки підробки та в яких містяться неправдиві відомості про право власності об`єкти нерухомого майна відомості щодо яких не внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

09.07.2020 року відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеса від 02.07.2020, судова справа № 947/9885/20 було проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вилучення речей та документів, які є речовими доказами у кримінальному провадженні та які в подальшому слугуватимуть речовим доказом вчинення злочину конкретними особами.

2.Обґрунтування поданого клопотання.
07.07.2020 слідчим винесено постанову про визнання тимчасово вилученого майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

08.07.2020 року слідчим винесено постанову про призначення експертного дослідження за експертною спеціальністю 10.9 «Дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів», для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме виявлення експертами прихованих документів, які містять завідомо неправдиві відомості, документів, які були видаленні та які містять завідомо неправдиві відомості, та які ймовірно було виготовлено саме на даних вилучених пристроях.

З метою забезпечення збереження вилученого майна, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з даним клопотанням про накладення арешту майна.

3. Позиції учасників з приводу порядку розгляду даного клопотання.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшло клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за відсутності представника сторони обвинувачення, в якому останній зазначив, що подане клопотання підтримує у повному обсязі.

Представник власника майна до суду, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, що підтверджується відповідною телефонограмою, також не з`явився, будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду не заявляв.

4. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

4.1. Щодо порядку розгляду даного клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Як вбачається з матеріалів даного клопотання, учасники кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату та час розгляду клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, що підтверджується відповідною телефонограмою.

За таких обставин, оскільки заінтересовані особи належним чином були повідомлені про дату та час розгляду клопотання про арешт майна, при цьому неявка таких осіб не перешкоджає розгляду означеного клопотання, слідчий суддя приходить до переконання про можливість його розгляду за відсутності вказаних осіб.
4.2. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

4.3. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Так, згідно клопотання, необхідність в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна обумовлюється необхідністю забезпечення збереження вилученої речі, яка має значення доказів в рамках такого кримінального провадження.

Слідчий суддя, з огляду на відповідне обґрунтування такого клопотання, вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення в тій частині, що вилучена техніка відповідає критеріям речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України), оскільки інформація, яка на ній наявна, може містити відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінальних правопорушень за обставинами даного кримінального провадження.

З огляду на викладене, враховуючи, що на думку слідчого судді стороною обвинувачення доведено можливість використання як доказів вилученої речі, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

4.4. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучена річ може бути використана в якості речових доказів в рамках даного кримінального провадження.
При цьому, оскільки така річ може містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик її можливого знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Більше того, слідчий суддя враховує, що стороною обвинувачення до даного клопотання долучено постанову слідчого від 08.07.2020 року про доручення про проведення експертизи за експертною спеціальністю 10.9 «Дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів», для забезпечення проведення якої наявна необхідність у забезпеченні збереження на теперішній час вилученої техніки, що підтверджує наявну необхідність в дії на теперішній час заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.
Відтак, з метою забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), й наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні предмети зокрема.
4.5. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
4.6. Висновки слідчого судді.
За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000215 від 08.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: жорсткий диск HDD ST1000LM024, HN-M101MB/M2 на 1000GB, що передбачає собою заборону відчуження такого майна.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню слідчим СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1