Справа № 702/22/21
Провадження № 1-кп/702/25/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2021 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 17.12.2020 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, громадянина України, місце державної реєстрації - відсутнє, місце фактичного проживання - АДРЕСА_1 , неодруженого, освіта - професійно-технічна, раніше судимого: 1) 27.07.2010 Нововолинським міським судом Волинської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.05.2014, звільнено від відбування покарання, призначеного за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27.07.2010 на підставі п.а) ст. 4 Закону України «Про амністію у 2014 році» 2) 20.04.2017 Нововолинським міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці. Звільнений 14.09.2017 по відбуттю строку покарання; 3) 25.10.2019 вироком Нововолинського міського суду Волинської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн. 21.02.2020 знятий з обліку Іваничівського міськрайонного відділу «Центр пробації» у Волинській області у зв`язку з оплатою штрафу, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпіла ОСОБА_5 , представник Монастирищенського районного сектору Державної установи "Центр пробації" в Черкаській області не з`явилися,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 14.12.2020, близько 21 год 00 хв, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , під час суперечки з ОСОБА_5 , яка виникла між ними на ґрунті особистих неприязних відносин, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча, діючи з більшою обачністю, повинен був і міг їх передбачити, штовхнув ОСОБА_5 , внаслідок чого остання впала на підлогу на праве коліно, отримавши при цьому тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньосуглобового перелому заднього краю правої великогомілкової кістки без зміщення, які згідно висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово - медичної експертизи» № 05-7-01/851 від 23.12.2020 відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Своїми необережними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні під час судового розгляду справи свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, критично оцінив свою протиправну поведінку, дав правдиві показання про всі обставини вчиненого злочину, зокрема, показав, що під час суперечки з матір`ю ОСОБА_5 штовхнув останню, від чого вона впала та отримала ушкодження. Просить суворо не карати, висловлює жаль з приводу вчиненого, збитки морального та матеріального характеру відшкодовані в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченому ОСОБА_3 суть обвинувачення зрозуміла. Обвинувачений визнає свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, щиро розкаюється у вчиненому, показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася. На адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, у зв`язку з проблемами зі здоров`ям. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона не має, так як завдану шкоду їй повністю відшкодовано, цивільний позов заявляти не буде. У вирішенні питання з приводу призначення міри покарання обвинуваченому та інших питань, які будуть виникати в ході судового розгляду справи, покладається на думку суду.
З огляду на вказане, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину у повному обсязі, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, учасники судового провадження, які з`явились у судове засідання, не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням доказів, які підтверджують: обставини щодо події кримінального правопорушення та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, з метою з`ясування наявності обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.
Суд, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст вищевказаних обставин, роз`яснив положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судом встановлено, що згідно змісту витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2020 внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 0000210 за заявою ОСОБА_5 по факту нанесення тілесних ушкоджень.
Згідно з заявою ОСОБА_5 від 14.12.2020, просить прийняти міри до ОСОБА_3 за нанесення їй 14.12.2020 тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку експерта № 057 01/851 від 23.12.2020 у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньосуглобового перелому заднього краю правої великогомілкової кістки без зміщення, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров"я.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що у ході судового розгляду кримінального провадження винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, в порушенні громадського порядку не помічався, скарг на ОСОБА_3 не надходило, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують призначення покарання, а також те, що обвинувачений з урахуванням положень ст. 12 КК України вчинив нетяжкий злочин.
Обставинами, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому суд не вбачає.
При визначенні міри покарання суд враховує висновок досудової доповіді на обвинуваченого в частині, що визначає ризик небезпеки для суспільства як невисокий, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення як середній, суд також враховує відношення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, критичне засудження ним власної поведінки в судовому засіданні, оцінки своєї протиправної діяльності, правдиві показання про всі обставини вчиненого злочину, позицію потерпілої, яка немає претензій до обвинуваченого та те, що злочином не завдано тяжких наслідків, разом з тим має незняту та непогашену судимість.
З урахуванням всіх наведених вище обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і находить за можливе призначити йому покарання у виді обмеження волі, звільнивши засудженого від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
При визначенні розміру покарання, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, в даному випадку, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, суд застосовує положення ст. 69-1 КК України.
Суд вважає, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази у справі відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися. Клопотання про їх застосування не надходило.
Керуючись ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Керуючись ст. 75-76 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
1. Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
2. Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3. Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку інші учасники судового провадження можуть отримати після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1