Справа № 1-7/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/579/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15 травня 2020 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які вплинули на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим, ухвала підлягає скасуванню.
Вважає, що судом першої інстанції у справі допущено істотну однобічність дослідження всіх її обставин, а оцінка доказів, яку дав суд в ухвалі, є суперечливою.
Зазначає, що з моменту набрання законної сили вироку Кам`янка- Бузького районного суду Львівської області від 16 липня 2012 року, відповідно до ухвали апеляційного суду Львівської області від 19 лютого 2013 року, минуло вже понад 7 років та 3 місяці, а відтак, строк давності, а саме п`ять років для виконання вироку за вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення закінчився, що є безумовною підставою для звільнення останнього від відбуття покарання.
Звертає увагу на те, що вирок суду не виконувався з незалежних від ОСОБА_6 причин, зокрема і за станом здоров`я засудженого. Єдина спроба виконання вироку мала місце 06 червня 2013 року, однак в подальшому, органами державної влади не було вчинено жодних дій щодо приведення такого до виконання.
Акцентує, що згідно відповіді на адвокатський запит Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ МП у Львівській області від 05 грудня 2015 року, ОСОБА_6 органами поліції ГУ МП у Львівській області в розшук не оголошувався.
Наголошує, що суд сплутав дві різні процедури звільнення особи від відбування покарання, які передбачені ст. 80 та ч.2 ст. 84 КК України та безпідставно відмовив у звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.
Вважає, що оскільки з моменту набрання законної сили вироком Кам`янка- Бузького районного суду Львівської області від 16 липня 2012 року минуло понад 7 років та 3 місяці; ОСОБА_6 не ухилявся від відбування покарання та даний вирок не було виконано з незалежних від засудженого причин; засудженим за вказаний період не було вчинено жодного злочину, то наявні всі підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування основного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.
Просить скасувати ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15 травня 2020 року та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 липня 2012 року.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 , пояснення засудженого ОСОБА_6 та думку прокурора, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.
Інститут звільнення від покарання та його відбування є одним з проявів принципу гуманізму у кримінальному праві. Його застосування спрямоване на звуження меж кримінально-правової репресії, для стимулювання виправлення засудженого, адаптації його до норм соціальної поведінки та вимог дотримання правопорядку.

Матеріальною підставою звільнення від покарання та його відбування є недоцільність або ж неможливість призначення чи виконання покарання в силу втрати чи значного зменшення суспільної небезпечності особи, яка вчинила злочин, погіршення стану здоров`я або ж в силу зміни закону. Ці загальні підстави конкретизуються стосовно окремих видів звільнення від покарання та його відбування.

Кримінальний кодекс передбачає, зокрема, такі види звільнення від покарання та його відбування як за хворобою (ст. 84) і у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (ст. 80).

Положеннями ст. 80 КК України передбачено нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлено імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку давності виконання обвинувального вироку Кам`янка- Бузького районного суду Львівської області від 16 липня 2012 року. В клопотанні зазначив, що засуджений не ухилявся від відбування покарання і за вказаний період не вчинив нового злочину.

Своє рішення про відмову в задоволенні вищезазначеного клопотання суд мотивував недотриманням захисником ОСОБА_9 процедури, характерної для звільнення від відбування покарання засудженого за хворобою, покликаючись при цьому на норми законодавства, які регламентують саме такий порядок звільнення особи від відбування покарання.

Наведене, на думку колегії суддів свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, з огляду на правові підстави для звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, виходячи із обставин, викладених у клопотанні і встановлених в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги захисника засудженого та необхідність скасування ухвали суду і постановлення, відповідно до п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, нової ухвали суду апеляційної інстанції, якою задоволити клопотання останнього.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419, КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволити.
Ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15 травня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку скасувати.
Клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволити.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 липня 2012 року.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3