1Справа № 335/5891/20 1-кс/335/3559/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000243 від 24.06.2020 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердянська Запорізької області, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працює на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
З наданих суду матеріалів вбачається, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 від 24.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено що ОСОБА_5 , наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті № 2559-к від 22.08.2016 призначений на посаду старшого державного інспектору відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області та відповідно до положень ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України він є службовою особою працівником органу державної влади, яка наділена організаційно - розпорядчими функціями.

Відповідно до статей 3, 8, 19, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно вимог статей 1, 3, 4, 5, 8, Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі за текстом Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства). Основними завданнями Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного, морського та річкового транспорту, забезпечення в межах повноважень, передбачених законом, здійснення заходів щодо запобігання корупції і контроль за їх виконанням.

Працівник Укртрансбезпеки у межах повноважень, наданих цим положенням та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність. Службова особа Укртрансбезпеки, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов`язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Згідно ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», особам, зазначеним в ч. 1 ст. 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах. Відповідно до ст. ст. 23, 24 Закону України «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Згідно посадової інструкції, старший державний інспектор відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ОСОБА_5 , серед іншого, здійснює контроль за додержанням ліцензійних умов під час провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів, багажу, небезпечних відходів автомобільним, залізничним транспортом; здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму роботи та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; а також до його завдань та обов`язків входить підготовка проектів постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів та приписів суб`єктам господарської діяльності щодо усунення порушень чинного законодавства.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» перевезення пасажирів відноситься до господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

В силу наявного досвіду роботи в Укртрансбезпеці ОСОБА_5 знав та розумів, що відповідно до вищевказаного законодавства України, посадовим та службовим особам Укртрансбезпеки заборонено застосовувати своє становище для одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб; безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб. Однак, незважаючи на обізнаність з вимогами вищевказаного законодавства та всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, ОСОБА_5 вчинив умисний злочин у сфері службової діяльності, при наступних обставинах.

23.06.2020 року, ОСОБА_5 , здійснював рейдову перевірку додержання суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту вимог законодавства України (далі - рейдова перевірка), знаходився на ділянці автомобільного шляху на в`їзді до м. Бердянськ Запорізької області. Того ж дня, приблизно о 20 год. 30 хв. до ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з питанням щодо умов проїзду пасажирського автотранспорту (маршрутних мікроавтобусів) через пропускний пункт на ділянці автомобільного шляху на в`їзді до м. Бердянськ Запорізької обл. Тоді ж у ОСОБА_5 виник злочинний корисливий умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, шляхом одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в розмірі 200 грн. за безперешкодний проїзд одного пасажирського мікроавтобусу.

В ході розмови, яка відбулась між ними, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, зазначив, що він в ході виконання своїх службових обов`язків наділений повноваженнями складати адміністративні протоколи на осіб водіїв пасажирського автотранспорту, в діях яких наявний склад адміністративного правопорушення. При цьому, ОСОБА_5 вказав ОСОБА_6 , що у разі якщо він не хоче настання для себе наслідків у вигляді адміністративної відповідальності, то повинен надати йому ( ОСОБА_5 ) неправомірну вигоду у розміні 200 грн. за кожен безперешкодний проїзд (рейс) пасажирського автомобіля. При цьому ОСОБА_5 надав ОСОБА_6 номер свого мобільного телефону НОМЕР_1 , та повідомив останнього про необхідність надати йому реєстраційні номери маршрутних пасажирських мікроавтобусів, які необхідно пропустити, а неправомірну вигоду передавати особисто.

27.06.2020 у вечірній час, приблизно о 20 год. 30 хвилин при особистій зустрічі біля пропускного пункту Укртрансбезпеки на ділянці автомобільного шляху на в`їзді до м. Бердянськ Запорізької обл. ОСОБА_6 надав ОСОБА_5 державний реєстраційний номер пасажирського мікроавтобусу «MERSEDES-BENZ», а саме НОМЕР_2 , та повідомив про те, що автомобіль буде здійснювати нерегулярні пасажирські перевезення. ОСОБА_5 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на особисте протиправне збагачення, шляхом одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди, завірив останнього про те, що даний автомобіль безперешкодно буде пропущений через пропускний пункт Укртрансбезпеки, що розташований на ділянці автомобільного шляху на в`їзді до м. Бердянськ Запорізької обл.

В період з 27.06.2020 до 12.07.2020 вказаний пасажирський мікроавтобус «MERSEDES-BENZ» з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , який на підставі договору позички транспортного засобу від 24.06.2020 та тимчасового реєстраційного талону серія НОМЕР_3 перебуває у користуванні ОСОБА_6 , здійснив 27 рейсів пасажирських перевезень. При цьому за вказаний період, ОСОБА_5 , діючи відповідно до описаної вище домовленості з ОСОБА_6 , надав безперешкодний проїзд даного мікроавтобуса та не здійснював перевірку наявності ліцензії на здійснення пасажирських перевезень особи, яка здійснює такі перевезення за допомогою вказаного маршрутного автобусу.

12.07.2020 приблизно о 21 годині 15 хвилин ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на особисте протиправне збагачення, достовірно знаючи про те, що пасажирські перевезення підлягають обов`язковому ліцензуванню, перебуваючи на посту Укртрансбезпеки у Запорізькій області біля в`їзду до м. Бердянськ Запорізької області, при особистій зустрічі з ОСОБА_6 , одержав від останнього частину неправомірної вигоди у розмірі 2000 грн. за безперешкодний проїзд пасажирського мікроавтобусу моделі «MERSEDES-BENZ» з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , у кількості 27 рейсів пасажирських перевезень.

У такий спосіб ОСОБА_7 одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду за безперешкодний проїзд пасажирського мікроавтобусу без дозвільних документів.

15.08.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та/або потерпілого у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному, залишати місце свого мешкання в період часу з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити на підставах, викладених у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, вважають недоведеними зазначені у клопотанні ризики, просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 від 24.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, у якому 15.08.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з наданих суду та досліджених матеріалів, встановлено наявність даних, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує тяжкість покарання, передбаченого КК України, за вчинення інкримінованого йому злочину, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, ту обставину, що підозрюваний одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, раніше не судимий.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.

Так, в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 встановлено достатньо даних про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно останнього буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Разом з тим, слідчий суддя враховує обставини, встановлені в ході розгляду клопотання, які характеризують підозрюваного з позитивної сторони, та приходить до висновку, про можливість виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків в інший спосіб ніж шляхом застосування домашнього арешту у нічний час .

Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Однак, виходячи із встановлених в ході розгляду клопотання обставин, слідчий суддя вважає не доведеним, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, що виключає застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України , особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та покласти на нього передбачені ст. 194 КПК України обов`язки: прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання.

Такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, є достатнім та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Покладення інших обов`язків слідчий суддя вважає недоцільним.

Враховуючи вимоги ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, строком до 15.10.2020 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 181, 193, 194, 195, 196, 197, 309, 376, КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, строком до 15.10.2020 року, а саме:

- прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 положення ч. 2 ст. 179 КПК України, відповідно до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1