ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2704/20 Справа № 176/1175/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.
Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що ОСОБА_7 засуджений за п.п.6,11,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України та йому призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з матеріалів, які характеризують засудженого, судом першої інстанції не встановлено обставин, які б вказували на те, що він досяг виправлення, як основної мети покарання, характеризуються посередньо, відомості його сумлінного ставлення до праці матеріали особової справи не містять, тому суд першої інстанції зробив висновок, що відсутні підстави для застосування ст. 81 КК України відносно засудженого ОСОБА_7 .
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу від 29 липня 2020 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що на теперішній час ДУ Жовтоводська виправна колонія №26 не може забезпечити робочі місця для засуджених, а офіційне працевлаштування засудженого не може бути обов`язковою вимогою для доведення ним сумлінного ставлення до праці.
Захисник зазначила, що сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.
Наголосила, що на час розгляду справи судом першої інстанції, у ОСОБА_7 відсутні стягнення, є заохочення.
Засуджений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу від 29 липня 2020 року та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано, що він відбув значну частину строку покарання, був залучений до праці у промисловому секторі з 2016 по 2019 роки.
Зазначив, що висновки суду першої інстанції щодо його характеристики не відповідають дійсності.
Просить врахувати ситуацію з COVID-19, а саме те, що особи, які відбувають покарання, знаходяться в групі ризику.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання, призначене вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області м.Кривий Ріг Дніпропетровської області від 19.04.2018 року за за п.п.6,11,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 12.06.2008 року. Під час тримання в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» мав одне стягнення, заохочень не мав.
З 26.03.2010 року відбував покарання в ДУ «Катеринівська виправна колонія №46».
З 06.02.2015 року відбуває покарання в ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26». Відповідно до характеристик ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26» засуджений ОСОБА_7 протягом усього часу відбування покарання характеризується посередньо. Встановлений режим відбування покарання та розпорядок дня іноді порушує. Має 4 стягнення, які погашені за плином часу та 5 заохочень. Відповідно до ч.5 ст.118 КВК України залучається до робіт з благоустрою колонії і прилеглої до неї території. До праці ставиться не завжди з розумною ініціативою, потребує додаткового нагляду з боку адміністрації. Не проявляє активну участь у суспільному житі відділення. Стосунки у відділенні підтримує із засудженими, які характеризуються посередньо. Соціально-корисними зв`язками дорожить. Відповідно до свідоцтва про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації 12 СВ №807105 ОСОБА_7 закінчив у 2016 році ДПТНЗ "Жовтоводський навчальний центр №26" і здобув професію Електрогазозварювальник 4 розряду.
Також судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2020 року засіданням комісії по розгляду справ про умовно-дострокового звільнення засуджених ОСОБА_7 було відмовлено як такому, що не довів свого виправлення.
Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника, оскільки вказані доводи не вказують на факт його виправлення, оскільки дотримання правил внутрішнього розпорядку є обов`язком засудженого, а наявність двох заохочень за весь період відбуття покарання не можуть свідчити про виправлення засудженого.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційних скарг.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4