Провадження №1-кп/761/3020/2020
В И Р О К
іменем України

22 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006923 від 22.10.2020, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 21 жовтня 2020 року, близько 20 год. 35 хв., будучи в стані алкогольного сп`яніння, прямував вулицею Січових Стрільців у місті Києві. В цей час біля будинку № 7, що по вул. Січових Стрільців у м. Києві ОСОБА_2 , помітив ОСОБА_5 , який тримав у руках мобільний телефон iPhone SE, Red, 128 Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 10273 грн. 34 коп., та в цей час у нього виник протиправний умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_2 , 21 жовтня 2020 року, близько 20 год. 35 хв., підбіг до ОСОБА_5 , який знаходився біля будинку № 7, що по вул. Січових Стрільців у м. Києві та вирвав з рук мобільний телефон iPhone SE, Red, 128 Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 10273 грн. 34 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення почав тікати, однак безпосередньо переслідуваний потерпілим за допомогою оточуючих в подальшому був затриманий.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю та розказав про обставини скоєного злочину так, як зазначено в обвинувальному акті. Так, ОСОБА_2 пояснив, що ввечері 21 жовтня 2020 року, рухаючись по вул. Січових Стрільців у м. Києві, він помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , який тримав у рухах мобільний телефон. Підбігши до нього, він вирвав з рук ОСОБА_5 мобільний телефон та почав тікати, однак в подальшому був затриманий перехожими та потерпілим. Перелік та вартість викраденого не оспорює.

Обвинувачений, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, винним визнав себе повністю, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати, врахувати що він зробив для себе належні висновки та готовий нести покарання за скоєне. Просив не позбавляти його свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України.

Що стосується кваліфікації діяння обвинуваченого, яка міститься в обвинувальному акті, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до положень ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

За таких обставин твердження, яке міститься в обвинувальному акті, про те, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно та відповідна кваліфікація його діяння за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України за кваліфікуючою ознакою повторності, не знайшли свого підтвердження під час судового провадження з урахуванням того, що наявність щодо обвинуваченого іншого нерозглянутого кримінального провадження не дає підстав для висновку про наявність такої кваліфікуючої ознаки як повторність.

Відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 14.09.2020 єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації за ознакою «повторно», є розгляд першого і наступного однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

Таким чином у ситуації коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочини в іншому кримінальному провадженні.

Відтак суд дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 186 КК України, так як він вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ступінь здійснення злочинного наміру та ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, дані, які характеризують його особу, те, що він не вперше притягується до кримінальної відповідальності, неодружений, на утриманні неповнолітніх осіб та осіб похилого віку не має, офіційно не працює, проте постійно підробляє, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, а також судом враховується, що завдана потерпілому ОСОБА_5 шкода відшкодована.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.

Враховуючи викладене, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, проте підробляє, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, наявність пом`якшуючої покарання обставини у вигляді щирого каяття у вчиненому, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_2 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлений, заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовані.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Стягненню з ОСОБА_2 підлягають судові витрати за проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-20/52180-ТВ від 28.10.2020 в розмірі 326,90 (триста двадцять шість) грн., 90 коп.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу необхідно змінити з тримання під вартою на особисте зобов?язання, поклавши на ОСОБА_2 обов?язки, передбачені п. 1, 2, 3 ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати винуватим за ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на особисте зобов?язання.

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_2 такі обов`язки:

1. прибувати за кожною вимогою до суду;

2. не відлучатися за межі Сумської області без дозволу суду;

3. повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Звільнити ОСОБА_2 з-під варти в залі суду.

Речові докази мобільний телефон iPhone SE, Red, 128 Gb, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , повернути у розпорядження потерпілого ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати за проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-20/52180-ТВ від 28.10.2020 в розмірі 326,90 (триста двадцять шість) грн., 90 коп., на користь держави.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1