Справа №584/1170/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/259/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 14 листопада 2019 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Путивль Сумської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 30.09.2019 року вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області за ч.ч. 2,3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.ч. 1,4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 в якій він вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14.11.2019 року просив скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на дорозслідування. Обвинувачений стверджував, що інкримінованого йому злочину не вчиняв, а вину про його вчинення взяв на себе виключно під дією працівників правоохоронних органів та у зв`язку з незадовільним станом здоров`я.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.09.2019 року, та покарання за даним вироком, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 14.11.2019 року.

Зараховано ОСОБА_7 до строку відбування покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком з 17.07.2018 року по 13.11.2019 року включно.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2044,03 грн.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

Інші учасники кримінального провадження - прокурор та потерпіла апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, в ніч з 08.01.2019 року на 09.01.2018 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи в районі будинку АДРЕСА_2 , побачив гараж з якого вирішив викрасти майно. Тому, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за злочин проти власності, діючи умисно і повторно, ОСОБА_7 переліз через огорожу, прутом зірвав з гаражу замок та викрав з нього належні ОСОБА_9 велосипед марки «Дорожник Люкс» та алюмінієвий бідон, ємністю 38 л., після чого з викраденим з місця злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд та тим самим завдавши ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1150 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути на дорозслідування, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України судове рішення першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового провадження і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, по при доводи апеляційної скарги, свою вину в інкримінованому злочині за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 повністю визнав, викладені в обвинувальному акті стороною обвинувачення фактичні обставини справи та вартість викраденого майна ОСОБА_7 підтвердив та погодися надати з цього приводу суду пояснення.

З огляду на викладене, прокурором було запропоновано провести судовий розгляд в порядку ст. 349 КПК України.

Відповідно до дослідженого апеляційним судом звукозапису судового засідання суд першої інстанції ретельно роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 порядок дослідження доказів, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України на що він підтвердив, що цей порядок йому зрозумілий.

Приймаючи у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, рішення про недоцільність дослідження доказів, суд першої інстанції також переконався у правильності розуміння сторонами обставин, що не оспорюються, та усвідомленні ними факту позбавлення права на апеляційне оскарження, а тому обмежився виключно допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих його особу даних.

В ході апеляційного розгляду справи на запитання колегії суддів до обвинуваченого ОСОБА_7 чи дійсно в суді першої інстанції він визнавав свою вину в інкриміновану йому злочині, зокрема крадіжці чужого майна, за викладених в обвинувальному акті обставин, ОСОБА_7 підтвердив, що дійсно вину визнав. Між тим, додав, що її визнав за умови того, що прокурор попросить для нього більш м`яке покарання, що останнім виконано не було, а тому, тепер, вже на стадії апеляційного перегляду справи, він націлений заперечити свою причетність до вчиненого злочину, оскільки призначене йому покарання вважав надто суворим.

З урахуванням викладеного, на даній стаді апеляційного перегляду справи колегія суддів, відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України,не може переглядати судове рішення суду першої інстанції з тих підстав, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

А тому, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 при обставинах, викладених у вироку суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.3 ст. 185 КК України визнаються колегією судді такими, що відповідають матеріалам кримінального провадження, а доводи апеляційної скарги, в частині того, що вину ОСОБА_7 визнав під дією працівників поліції (під дією обіцянок) та узв`язку з незадовільним станом здоров`я, при цьому, що саме під таким станом він мав на увазі обвинувачений не пояснив, колегія суддів визнає надуманими та такими, що не можуть виступити підставою для задоволення вимог скарги апелянта.

Щодо виду та міри призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні вироку та при призначенні обвинуваченому покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, формально позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений, перебуває на Д-обліку у лікаря-нарколога з діагнозом хронічний алкоголізм, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка претензій до обвинуваченого не мала, у зв`язку із чим, суд першої інстанції, цілком обґрунтовано визнав за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно встановив і те, що ОСОБА_7 до винесення цього вироку вже був засуджений іншими вироками суду 30.09.2019 року Глухіським міськрайонним судом Сумської області до остаточного покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, а тому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.09.2019 року, та покарання, визначеного за цим вироком, обгрунтовано призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років 3місяців позбавлення волі, що узгоджується з нормами КК України.

Враховуючи викладене, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

Апеляційний суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, а тому апеляційну скаргу вважає за необхідне залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Путивльського районного суду Сумської області від 14 листопада 2019 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4