КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/852/2020 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.191 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

Головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження відносно обвинуваченої за ч.1 ст.191 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою клопотання прокурора ОСОБА_9 задоволено та звільнено ОСОБА_6 обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження за обвинуваченням, відомості щодо якого 02 листопада 2018 року внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0011684, закрито.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 перебуваючи на посаді бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та виконуючи обов`язки касира Державного видавництва «Преса України» згідно наказу № 707 від 20.12.2017, у квітні 2018 (більш точна дата досудовим розслідування не встановлена) реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на розтрату грошових коштів, які призначались для виплати винагороди автору ОСОБА_10 в сумі 10 465,00 гривень, в приміщенні ДВ «Преса України» за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 50, розтратила грошові кошти Державного видавництва в сумі 10 465 гривень на користь третьої особи, спричинивши тим самим матеріальну шкоду ДВ «Преса України» на зазначену суму.
Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст. 191 КК України.

Звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, суд 1-ї інстанції врахував факт звільнення обвинуваченої з місця роботи та не виконання нею на даний час та у подальшому функцій бухгалтера та касира ДВ «Преса України», та встановив, що обстановка зазнала таких змін, що вони унеможливлюють вчинення останньою нових кримінальних чи інших правопорушень, з огляду на що ОСОБА_6 перестала бути суспільно небезпечною.

У зміненій апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_7 просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Зазначає, що покладені в основу вказаної ухвали дані про особу обвинуваченої не можуть свідчити про наявність підстав для застосування ст. 48 КК України, оскільки вони є виключно характеризуючими даними особи обвинуваченої, які мають враховуватися судом при призначенні покарання та можуть визнаватись як пом`якшуючі обставини, а не як підстави для визнання втрати суспільної небезпечності діяння внаслідок зміни обстановки або втрати особою, яка вчинила злочин, суспільної небезпечності.

Крім того, факт звільнення обвинуваченої з місця роботи та не виконання нею на даний час обов`язків бухгалтера та касира ДВ «Преса України» не свідчить про те, що остання не вчинить нового кримінально караного діяння з використанням або без використання функціональних повноважень в майбутньому, а отже не є беззаперечними підставами для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України.

Вважає, що для визнання того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилися, суду необхідно було встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення злочину, а й те, в чому полягали її зміни на час розгляду справи, та навести в судовому рішенні конкретні дані, які б свідчили про таку зміну обстановки та втрату діянням суспільної небезпечності.

Звертає увагу, що звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України та закриваючи провадження, суд першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваної ухвали підставою для звільнення вказав виключно зміну обстановки внаслідок чого діяння втратило суспільну небезпечність. Проте в описовій частині оскаржуваної ухвали, окрім вказаного, суд послався також на підставу втрати особою, що вчинила злочин, суспільної небезпеки, що на думку апелянта свідчить про те, що описова та резолютивна частини оскаржуваної ухвали протирічать одна одній.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 48 КК України (в редакції згідно із Законами № 4652-VI від 13.04.2012, № 1698-VII від 14.10.2014, що діяла на момент постановлення рішення), особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вперше обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011) є злочином середньої тяжкості, факт вчинення якого обумовлювався перебуванням ОСОБА_6 на посаді провідного бухгалтера ДВ «Преса України», і яка на даний час звільнена із займаної посади, а тому на думку колегії суддів, суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, зважаючи на суттєву зміну зовнішньої обстановки через що суспільна небезпечність вчиненого діяння відпала і обвинувачена перестала бути суспільно небезпечною, і доводи апеляційної скарги прокурора цього висновку не спростовують.

При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки є безумовним у тому плані, що воно не ставиться у залежність від подальшої поведінки особи, щодо якої застосовано ст. 48 КК України, а отже довід апеляційної скарги про можливість вчинення ОСОБА_6 нового злочину в майбутньому є безпідставним, оскільки є лише припущенням, а отже на можливість звільнення від кримінальної відповідальності у даний час не впливає.

Таким чином, колегія суддів вважає апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 такою, що задоволенню не підлягає, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року такою, що має бути залишена без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _____________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4