Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
14 липня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

Прокурора ОСОБА_5

Представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7

Потерпілої ОСОБА_6

Представника потерпілих ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0007245 щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2020 року ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання два роки обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком у два роки з покладенням обов`язків не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації.

Судом вирішено питання щодо цивільних позовів та речових доказів у справі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 солідарно в рахунок відшкодування матеріальної щкоди на користь: ОСОБА_9 39603 грн; ОСОБА_8 19403 грн; ОСОБА_6 4578 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_9 17469 грн; ОСОБА_8 8727 грн; ОСОБА_6 1422 грн. матеріальної та 6000 грн. моральної шкоди.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_11 за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, маючи єдиний спільний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, під приводом необхідності термінового надання грошових коштів на лікування та уникнення кримінальної відповідальності їх родичів і знайомих, протягом грудня 2018 року заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на загальну суму 91202 грн.

Так, на початку грудня 2018 року невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, розробила план дій, відповідно до якого, з метою заволодіння коштами осіб шляхом обману, телефонувала на стаціонарні телефони громадян, повідомляла останнім неправдиві відомості щодо потрапляння у ДТП їх родичів, знайомих та необхідності термінового надання грошових коштів на лікування й уникнення кримінальної відповідальності, після чого повідомляла ОСОБА_11 анкетні дані громадян та адресу, за якою необхідно приїхати і забрати грошові кошти, які перерахувати на рахунки, вказані цією особою, залишивши собі ОСОБА_11 частину незаконно отриманих коштів за виконану роботу.

04 грудня 2018 року близько 22.30 год. ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_9 12000 грн. та 1600 доларів США, що по курсу НБУ становило 45072 грн, які вона передала, будучи обманом переконаною у тому, що її син перебуває в небезпеці.

05 грудня 2018 року приблизно о 18.30 год. ОСОБА_11 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_4 , діючи повторно, отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що по курсу НБУ становило 28130 грн, які вона передала, будучи обманом переконаною в тому, що її знайомий перебуває у небезпеці.

06 грудня 2018 року близько 01.30 год. ОСОБА_11 , перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , отримав від ОСОБА_6 кошти в сумі 6000 грн, які вона передала, будучи обманом переконаною у тому, що її син перебуває у небезпеці.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_13 , не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненому злочині та правильності кваліфікації його дій, покликаючись на надто суворе покарання, просить з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також арешту банківських рахунків цивільного відповідача ОСОБА_12 , на які ОСОБА_11 відправляв кошти потерпілих, і яких достатньо для відшкодування всім потерпілим завданої шкоди, та його молодого віку пом`якшити призначене покарання.

В запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_10 , як представник потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , просить залишити вирок суду без змін, як законний та обґрунтований, зазначаючи, що кваліфікація дій ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 190 КК України є вірною, а призначене покарання відповідає вимогам закону. Зазначає, що ОСОБА_11 , визнавши всі цивільні позови потерпілих, запевняв, що завдану шкоду буде відшкодувати частинами після ухвалення вироку та визначення суми боргу, однак з дня винесення вироку 27 січня 2020 року по даний час ним не відшкодовано потерпілим жодної гривні.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися.

Апелянт ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_11 , які також належним чином повідомлені про розгляд поданої апеляційної скарги, подали письмові заяви, згідно яких просять провести апеляційний розгляд у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 щодо залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_13 не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується в апеляційній скарзі обвинуваченим і не оспорюється прокурором.

Твердження захисника про призначення ОСОБА_11 надто суворого покарання не є переконливими, оскільки термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність, між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом і розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, і ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вирішення судом даного питання ґрунтується на вимогах статей 50, 65 КК України.

Відповідно до визначених у цих статтях правових орієнтирів, суд при обранні ОСОБА_11 заходу примусу врахував ступінь тяжкості, конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують покарання.
Зокрема, враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, віднесеного законом до злочинів середньої тяжкості, особу ОСОБА_11 , який вперше притягується кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та сприяння розкриттю злочину, і призначено ОСОБА_11 покарання в межах закону, яке, на думку колегії суддів, з врахуванням системності вчинення корисливого злочину, є необхідним для виправлення ОСОБА_11 та попередження вчинення ним нових злочинів, надавши при цьому можливість органу пробаціїї здійснювати контроль за його поведінкою.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі щодо необхідності призначення обвинуваченому більш м`якого покарання колегія суддів не вважає переконливими, оскільки шкода ОСОБА_11 потерпілим, які є особами похилого віку, ні під час судового слідства, ані після винесення вироку і по даний час не відшкодована жодною гривнею, що підтверджено представниками потерпілих при апеляційному розгляді.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження, в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2020 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_13 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена засудженим в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з моменту проголошення повного тексту ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Рівненського
апеляційного суду ОСОБА_1 . 15.07.2020 року