УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.07.2020 року відносно

обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше неодноразово судимого: востаннє 14.04.2011р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186, 71, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 03.01.2013 року, невідбутий строк 1 рік 1 місяць,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6

обвинувачений: ОСОБА_5

захисник: ОСОБА_7

потерпіла: ОСОБА_8

Провадження: № 11-кп/812/874/20 Суддя першої інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст. 186 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий, яким виправдати його за недоведеністю винуватості за ч.3 ст. 185 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 та стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 24451,22 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят одна грн. 22 коп.), моральну шкоду у розмірі 3000 грн. (три тисячі грн.), витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі грн.).

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 3320,98 грн. (три тисячі триста двадцять грн. 98 коп.).
Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що вважає не доведеною його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Стверджує, що крадіжку не вчиняв, а знаходився в момент крадіжки в іншому місці.
Окрім того, наполягає, що це не він здавав викрадені речі до ломбарду, оскільки свій паспорт він загубив, а в квитанції з ломбарду вказаний неіснуючий паспорт на його ім`я.

Також зазначає, що у нього є сумніви в об`єктивності проведеного досудового слідства, а саме, що його впізнав свідок ОСОБА_10 під час проведення такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за скоєння корисливого злочину, судимість у якого не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв корисливий злочин за наступних обставин.
В період часу з 19:00 год. 05.10.2017 р. по 07:00 год. 06.10.2017 р., ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , діючи повторно, таємно та керуючись корисливим умислом вирішив зайти до вказаного будинку з метою викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 , яку особисто знав та раніше бував у неї вдома.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_5 , діючи повторно, потрапив до двору будинку АДРЕСА_1 та шляхом пошкодження вхідних дверей проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_8 ..
Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши при цьому потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 24 451,22 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності.

Є безпідставними доводи обвинуваченого, щодо недоведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції свою вину у викраденні майна потерпілої ОСОБА_8 не визнав, наполягав, що у час вчинення злочину він знаходився у кафе, на проспекті Миру у Миколаєві, святкував день народження свого друга. Також пояснював, що загубив свій паспорт багато часу назад, хто здавав речі в ломбард з його паспортом, не знає, також не розуміє чому свідок ОСОБА_10 вказує на нього, як на особу, що продала йому майно потерпілої.
Але такі твердження апелянта спростовуються зібраними по справі та дослідженими в суді першої інстанції доказами в їх сукупності.
Так, потерпіла ОСОБА_8 суду першої інстанції пояснила, що 04.10.2017 р. ввечері у неї трапився інсульт, а о 09:00 год. ранку 05.10.2017 р. приїхала карета швидкої медичної допомоги, та її забрали до лікарні. Наступного дня, її донька повідомила, що в домі всі речі перевернуті, не було ноутбука, золотих прикрас, грошових коштів, а вхід до веранди був виламаний сокирою.
Свідок ОСОБА_11 ( донька потерпілої) суду першої інстанції пояснила, що на наступний день після того, як її маму забрали до лікарні, вона намагалась потрапити додому, однак не змогла відчинити двері. Тоді вона зателефонувала своїй сестрі ОСОБА_12 , попросила її приїхати та допомогти їй. Сестра викликала майстра, і коли він відчинив двері, та всі зайшли до будинку, стало зрозуміло, що в будинку були сторонні люди, так як двері були зачинені з середини. Речи були розкидані. З маминої кімнати зникли ювелірні прикраси, садові прилади, ноутбук, та ще деякі речі стояли для виносу.
Свідок ОСОБА_12 надала районному суду аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_10 суду першої інстанції пояснював, що його діяльність пов`язана з купівлею та перепродажем речей. Приблизно 3-4 років назад йому зателефонували та запропонували ноутбук та деякі інші речі. Вони зустрілись біля супермаркету, розташованого за Інгульським мостом у м. Миколаєві. На зустріч під`їхали дві або більше людини, точно він не пам`ятає, спілкувались приблизно півгодини, він купив у них ноутбук та інші електроприлади, зокрема, електричну косу. Приблизно через тиждень він віддав речі, що в нього залишились, поліції.
Також пояснював, що наразі він не пам`ятає ту особу, що продала тоді речі, так як пройшло багато часу, однак підтвердив, що відомості вказані в протоколі пред`явлення особи до впізнання від 01.11.2017 р. відповідають дійсності, оскільки на момент проведення даної слідчої дії пройшло зовсім мало часу, та він тоді пам`ятав особу, яка продала йому вищевказані речі.
Крім вище вказаних показань потерпілого, вина ОСОБА_5 підтверджується наступними письмовими доказами, які є в матеріалах кримінального провадження:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.10.2017 р. від ОСОБА_12 , яка повідомила, що в період часу з 19:00 год 05.10.2017 р. по 04:00 год 06.10.2017 р., невстановлена особа, шляхом розбиття скла дверей кладової, проникла до приміщення будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала золоті вироби та гроші в сумі 300 доларів США.
- протоколом огляду місця події від 06.10.2017 р., а саме приміщення будинку АДРЕСА_1 .
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.11.2017 р., відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнав чоловіка зображеного на фото №2, який приблизно в 10:30 год. 06.10.2017 р. продав йому електричну косу, електричну пилу та ноутбук марки «Asus» за адресою: м. Миколаїв, ПГУ, напроти супермаркету «Таврія». Відповідно до слідчої довідки, на фото №2 зображений ОСОБА_5
- протоколом огляду речей від 14.11.2017 р., згідно якого проведено огляд електричної коси марки «Протон ЕТ-750», яка належить ОСОБА_8 , та яка була добровільно видана свідком ОСОБА_10 . Дана електрична коса була пред`явлення для впізнання потерпілій ОСОБА_8 , та остання її впізнала за прикметами.
Суд ретельно і належним чином дослідив докази у провадженні з точки зору їх належності та допустимості, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку.

Покази потерпілої та свідка ОСОБА_10 повністю узгоджуються з письмовими доказами, є послідовними і судом не висловлено сумнівів щодо них, не наводить обґрунтованих доводів про це і ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі.

За такого, дослідивши докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна, поєднаному із проникненням до приміщення будинку, вчинене повторно. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом за ч.3 ст.185 КК України.

До зазначеного апелянтом, що він крадіжку не вчиняв, а знаходився в момент крадіжки в кафе на святкуванні дня народження друга, колегія суддів, як і суд першої інстанції відноситься критично з огляду на те, що у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений не зміг навіть назвати осіб, які були разом із ним у вказаному ним кафе.

Окрім того, колегія вважає вірним висновок районного суду, що оскільки обвинувачений вказував, що знаходився у кафе з 22-00 год. 05.10.2017р. по 04-00 год. 06.10.2017р., це не виключає можливість вчинення ним крадіжки в період часу з 19:00 год. 05.10.2017 р. по 07:00 год. 06.10.2017 р.

Твердження обвинуваченого, що є сумнівними покази свідка ОСОБА_10 , оскільки він не впізнав його в судовому засіданні, а на досудовому слідстві впізнавав за фотознімками, є непереконливими з огляду на наступне.

Суд першої інстанції безпосередньо допитав даного свідка і він надав під присягою саме зазначені судом пояснення, які повністю узгоджувались з письмовими доказами, дослідженими судом.

Як вбачається з запису судового засідання на технічному носії та з журналу судового засідання від 06.02.2020 року, свідок ОСОБА_10 зазначає, що на час судового розгляду він вже не пам`ятає людину яка продала йому ноутбук та електроінструмент в жовтні 2017 року, але він впевнено впізнав за фотознімками того чоловіка, який продав йому вищезазначені речі, під час проведення такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання, так як та слідча дія проводилась через не значний проміжок часу після їх зустрічі .( т.1 а.с.п.190-191)
Доводи обвинуваченого, що процедура впізнання проведена с порушенням КПК України, оскільки працівниками поліції під час процедури були пред`явлени тільки фотографії, є безпідставними.
Так, згідно положень ч.6 ст. 228 КПК України, впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.11.2017 року, дана слідча дія проводилась відповідно до вимог ст. 228 КПК України, свідку були надані 4 фотознімки, які не мають різких відмінностей між собою, особи на інших знімках тієї ж статі та не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі ( т.1 а.к.п.107)
Свідок ОСОБА_10 вказав, що впізнав чоловіка за рисами обличчя, зачіскою, будовою носа, вухами.
Твердження апелянта, що не він, а хтось інший здавав майно потерпілої до ломбарду, було перевірено судом першої інстанції.
Так, в суді першої інстанції було встановлено, що на момент звернення ОСОБА_5 до ломбарду «Гроші тут» в періоди: 04.01.2016 р., 27.02.2016 р., 21.01.2017 р. та 06.10.2017 р. у нього був відсутній паспорт, і стороною захисту був наданий суду паспорт на ім`я ОСОБА_5 , виданий 31.01.2018 р. за №001485915, та повідомлено, що з моменту видачі останній має лише даний паспорт, а попередні були втрачені.
В зв`язку з зазначеним, суд першої інстанції не врахував як допустимий доказ надану стороною обвинувачення довідку генерального директора ПТ «Ломбард «Гроші тут» про те, що ОСОБА_5 звертався до товариства з метою застави майна.
Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд дотримався вимог ст.65 КК України. Так, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не було встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про призначення покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення ним нових злочинів.
За такого, колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_5 є законним та обґрунтованим, тому не вбачає підстав для його скасування, як того просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.07.2020 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: