ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/3380/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1598/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : домашній арешт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 серпня 2020 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001817 від 14.12.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

31.07.2020 року слідчий звернувся до суду із клопотанням, яке погоджено із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що в провадженні СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001817 від 14.12.2019 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 189, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.03.2013 року за ч.5 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 1 міс., звільнившись 14.09.2018 після відбуття покарання, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив повторно злочини.

Посилався на те, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно ОСОБА_7 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 серпня 2020 року частково задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 30.09.2020 року, зобов`язано носити електронний засіб контролю, прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідком та іншими потерпілими і свідками в кримінальному провадженні.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що стосовно ОСОБА_7 на розгляді Лозівського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням у розбійному нападі на голову фермерського господарства Близнюківського району, з застосуванням вогнепальної зброї, (автомату) вчиненого ним 29.12.2014 за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України. Після скоєння розбійного нападу ОСОБА_7 тривалий час переховувався від органу досудового розслідування та ухвалою суду від 15.01.2015 його було оголошено в розшук з подальшим затриманням.

Зазначає, що перебуваючи в статусі обвинуваченого за ч. 4 ст.187 КК України з обранням йому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, ОСОБА_7 продовжив злочинну діяльність, скоївши тяжкі злочини, передбачені ч.3 ст.185, ч.2 ст.189 КК України та проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України.

Вказує, що звернення до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу 31.07.2020, обумовлено тим, що під час досудового розслідування встановлені нові епізоди злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.189 КК України у яких раніше йому підозра не висувалася.

Посилається на те, що характер злочинів у яких підозрюється ОСОБА_7 , пов`язаних з погрозою насильством над близькими родичами потерпілого, а також пошкодженням та знищенням майна, у тому числі шляхом підпалу, не виключає можливості у ОСОБА_7 при перебуванні під домашнім арештом, незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні у інший спосіб (по телефону, через зв`язок з антигромадськими елементами т.і.).

Також, на думку прокурора, слідчим суддею, при негативній репутації ОСОБА_11 при обранні запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту не взято до уваги наявність у нього судимостей, знаходження у розшуку по іншій справі за особливо тяжкий злочин, яка розглядається судом, тривалий строк відбування покарання в місцях позбавлення волі, не тривалий час перебування на волі після звільнення з місць позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину, зв`язок з антигромадськими елементами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, а також думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Лозівським ВП ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001817.

30.04.2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.06.2020 ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасовано та постановлено нову про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених пп. 1,2,3,8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.06.2020 року продовжено відносно ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на строк до 29.07.2020 року з покладенням відповідних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2020 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001817 від 14.12.2019 до 6-ти місяців, тобто до 30.10.2020 року.

31 липня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.189, ч. 3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту слідчий суддя виходив з того, що стороною обвинувачення не доведено виправданості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і не доведено, що менш суворі запобіжні заходи не можуть запобігти заявленим ризикам.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.189, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: рапорті зі служби 102; заявах потерпілих; протоколах допиту потерпілих та свідків; протоколах огляду місця події; протоколах обшуку, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколах пред`явлення речей для впізнання; протоколах проведення слідчого експерименту за участі потерпілого; висновках судово-товарознавчої експертизи, висновках судової експертиз матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів»; повідомлення про підозру.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 не одружений, офіційно не працевлаштований, а отже постійного джерела доходів не має, останній раз був судимий вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.03.2013 року за ч.5 ст.185 КК України та на підставі ч.5 ст.71 КК України допозбавлення волі строком на 7 років 1 міс., звільнившись 14.09.2018 року після відбуття покарання на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив повторно злочини, в тому числі проти власності, що обґрунтовано може свідчити про наявність ризиків вчинення підозрюваним іншого злочину.

Крім того, на теперішній час в провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.187 КК України.

Задовольняючи частково клопотання слідчий суддя зазначав, що ОСОБА_7 не порушував обраний раніше запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, однак колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки слідчим суддею залишено поза увагою той факт, що перебуваючи в статусі обвинуваченого за ч.4 ст.187 КК України з обранням йому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання ОСОБА_7 продовжив злочинну діяльність, скоїв тяжкі злочини, передбачені ч.3 ст.185, ч.2 ст.189 КК України та проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України про, що 31.07.2020 року йому було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Нова підозра у вчиненні тяжких злочинів об`єктивно свідчить про наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Виходячи з фактичних обставин справи ОСОБА_7 підозрюється, в тому числі, у вимаганні, яке було вчинено повторно, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого, пошкодженням та знищенням майна потерпілого, тобто зазначене свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я населення що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо того, що слідчий суддя прийшов до необґрунтованого висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде сприяти запобіганню зазначеним слідчим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих беззаперечно існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом та з урахуванням того, що підозрюваному відомі особи потерпілих та свідків, а тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , існує ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає виправданим обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є обґрунтованим та містить доведені підстави того, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 не може бути обрано інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Разом з цим, п.1 ч.4 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, а саме той факт, що дане кримінальне правопорушення було вчинено із погрозою застосування насильства,та керуючись вищенаведеними нормами закону, колегія суддів вважає за необхідне не визначати вданому випадку розмір застави на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що слідчий суддя за наслідком розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу може застосувати до підозрюваного лише запобіжний захід, про який йдеться в поданому слідчим чи прокурором клопотанні, або ж відмовити в задоволенні клопотання та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, оскільки визначення виду запобіжного заходу, який буде необхідним та достатнім для цілей досудового розслідування відноситься до компетенції прокурора. Однак слідчий суддя допустив процесуальне порушення та частково задовольнив клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрав ОСОБА_7 цілодобовий домашній арешт, про обрання якого не йшлося у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України вищенаведене порушення належить вважати істотними, оскільки воно перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, з урахуванням положень п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.10.2020 року включно, на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України без визначення розміру застави, оскільки підозра містить в собі відомості щодо насильства при здійсненні інкримінованих ОСОБА_7 дій.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.2, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 серпня 2020 - скасувати.

Клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань № 27 до 30 жовтня 2020 року включно.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді