В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потепілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № №0001650 від 30.08.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барнаул, Алтайського краю, Російської Федерації, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1). 14.12.1994 року Артемівським районним судом м. Луганська за ч.3 ст.142 КК України (1960 р.) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

2) 11.05.2000 року Артемівським районним судом м. Луганська за ч.2 ст.196-1, ч.2 ст.142 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 05.11.2005 року на підставі постанови Перевальського районного суду Луганської області від 28.10.2005 року умовно достроково на невідбутий строк 2 роки 2 місяці 6 днів,

3). 12.11.2007 року Апеляційним судом Луганської області за п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.186, ч.1 ст.309 КК України до 12 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 21.05.2019 року по відбуттю строку покарання,

4). 22 квітня 2020 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту, вирок набрав законної сили 23 травня 2020 року, покарання не відбув,-

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
30.08.2020 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , проходячи під мостом, поряд житловим будинком АДРЕСА_3 , помітив раніше малознайомих йому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , котрі рухались у бік зазначеного будинку. ОСОБА_8 , діючи повторно, маючи кримінально-протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання злочинних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи, що діє відкрито для потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підійшов до останніх та почав чіплятись, в наслідок чого виник словесний конфлікт.

Під час словесної перепалки, ОСОБА_8 , підійшов ближче до ОСОБА_5 та шляхом ривку рукою висмикнув у останньої належну їй сумку, котра знаходилась на плечі. З сумки дістав гаманець, із середини якого дістав грошові кошти у сумі 112 грн., та мобільний телефон ТМ «Нокіа ТА-1043», який у подальшому поклав до сумки через свою не значну вартість, та сумку повернув потерпілій. Потім, ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_5 та продовжуючи свій кримінальний протиправний умисел почав штовхати ОСОБА_6 , в ході боротьби з яким, ОСОБА_8 зняв із пальця потерпілого срібну каблучку, вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №16346 від 25.09.2020 складає 313 гривень 00 копійок.

Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення скрився, обернувши викрадене майно на свою користь і розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 425 грн. 00 коп.

Такі дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, заперечував наявність у нього корисливого мотиву. Вказав, що майном потерпілих він дійсно заволодів при зазначених обставинах, але хотів потім його повернути, якщо вони покличуть сина ОСОБА_6 , який напередодні його побив. Так, за кілька днів до події, коли він проходив по провулку та на нього напав чоловік, побив та забрав мобільний телефон. Жінки, які сиділи на лавці, потім йому сказали, що напевно це був ОСОБА_9 . Через три дні, він зустрів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та сказав їм, щоб вони покликали ОСОБА_9 , який є сином ОСОБА_11 , та щоб він повернув телефон. Але вони сказали, що не може бути, щоб ОСОБА_9 його побив, що це був не він. Коли вони пішли далі, він схопив ОСОБА_10 за сумку та з сумки випали телефон та гаманець, телефон відразу повернув, оскільки він був старий, а гроші з гаманця забрав. У ОСОБА_11 під час боротьби зняв з пальця каблучку. Потерпілим сказав, що поверне майно, коли вони покличуть ОСОБА_9 . Вони викликали поліцію. Зазначив, що жалкує, що завдав шкоди потерпілим.

Не зважаючи на показання обвинуваченого ОСОБА_8 вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, доводиться дослідженими під час судового розгляду такими доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що раніше із ОСОБА_8 не були знайомі, але вона його часто бачила, та знала, що його кличуть ОСОБА_12 . Щодо обставин кримінального правопорушення пояснила, що точну дату вона не пам`ятає, вона та ОСОБА_6 проходили по пров. Клочківському. Там на повалених деревах сиділи люди, жінки та чоловіки, спілкувались. Їх наздогнав ОСОБА_8 . Він був побитий, але рани вже заживали. ОСОБА_8 сказав, що нібито його побив син ОСОБА_11 Мурад. Вони сказали, що це не міг бути ОСОБА_9 , що це інший чоловік, якого бачив чоловік на ім`я ОСОБА_13 , та пропонували йому піти до ОСОБА_14 та у нього спитати. Також ОСОБА_5 зателефонувала ОСОБА_9 та спитала чи він побив ОСОБА_15 , на що той сказав, що ні та він його взагалі ніколи не бачив. Як розповідав ОСОБА_13 , що це ОСОБА_12 у якогось чоловіка вихопив телефон, після чого той його сильно побив. Потім вони ще постояли, поспілкувалися, та пішли по дорозі до дому. Але потім побачили як ОСОБА_12 біжить за ними, та зірвав сумку у неї, забрав гроші із гаманця. Коли вона йому казала поверни кошти, він сказав, що нічого не брав. Також ОСОБА_12 став чіплятися до ОСОБА_11 , штовхати у плечо, яке у того було травмовано. Потім повалив його на землю. Вона побігла в сторони людей, які сиділи на повалених деревах та стала кликати на допомогу. Один із чоловіків став рухатися у їх сторону. Коли вона стала повертатися, то побачила, що ОСОБА_8 вже став уходити. Потім ОСОБА_5 побачила, що у ОСОБА_11 на пальці відсутній срібний перстень. Вона викликала поліцію. Коли приїхала поліція, ОСОБА_12 як раз йшов від магазину. З карману у нього випала каблучка ОСОБА_11 . Щодо грошових коштів, то ОСОБА_8 сказав, що він їх пропив.

ОСОБА_5 стверджує, що ОСОБА_8 не говорив, що поверне гроші та каблучку якщо вони покличуть ОСОБА_9 . А коли приїхала поліція, то їм він казав, що давайте я їм все поверну.

- потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні надав пояснення, що раніше із ОСОБА_8 він особисто не знайомий. У серпні 2020 року, точну дату він не пам`ятає, коли він разом із ОСОБА_5 йшли додому по пров. Клочківському, ОСОБА_8 напав на них сзаду, вирвав сумку у ОСОБА_5 , звідти дістав гаманець, чи брав кошти він особисто не бачив. У нього він зняв з пальця каблучку срібну. Особисто із ним ОСОБА_8 не розмовляв. Після того, як ОСОБА_8 залишив місце, вони з ОСОБА_5 повернулися трохи назад, де сиділи люди на деревах, але там вже нікого не було. Викликали поліцію. Коли поліція приїхала, то ОСОБА_8 йшов із магазину, підійшов та сів на бордюр, та у нього з карману випала каблучка ОСОБА_6 . Потім поліція вилучила цю каблучку.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:

- заявою ОСОБА_6 та заявою ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення від 30.08.2020 року, згідно з якими останні просили органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності малознайомого чоловіка, який 30.08.2020 року о 16-30 год. за адресою м. Харків, пров. Клочківський, 27 , відкрито із застосуванням насильства заволодів їх майном грошовими коштами у сумі 112 грн. та срібним кільцом;

- протоколом огляду місця події від 30.08.2020 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_5 вказала місце вчинення відносно неї та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, в ході якого було вилучено мобільний телефон Нокиа в корпусі чорного кольору; та фототаблицею до протоколу огляду місця події;

- протоколом огляду місця події від 30.08.2020 року, за участю ОСОБА_16 , в ході якого у останнього було виявлено та вилучено обручку з металу сірого кольору, також він повідомив, що грошові кошти, які він забрав з гаманця ОСОБА_5 він потратив, сплативши за алкогольні напої.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.08.2020 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , а також двох понятих. Під час проведення даної слідчої дії, потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що, вона зможе впізнати особу, яка 30.08.2020 року відкрито заволоділа її майном, а саме за характерними рисами обличчя, статурою, зростом. Потерпіла серед осіб, які були представлені їй, вказала на особу під номером 3, а саме ОСОБА_8 . До протоколу також додано ілюстративний матеріал, на якому зображені учасники процесуальної дії та як потерпіла вказує на особу під № 3.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.08.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , а також двох понятих. Під час проведення даної слідчої дії, потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що, він зможе впізнати особу, яка 30.08.2020 року відкрито заволоділа його майном, а саме за загальними рисами обличчя. Потерпілий серед осіб, які були представлені йому, вказав на особу під номером 1, а саме ОСОБА_8 . До протоколу також додано ілюстративний матеріал, на якому зображені учасники процесуальної дії та як потерпілий вказує на особу під № 1.

Пред`явлення для впізнання проведені з чітким дотриманням вимог ст. 228, 231 КПК України, а тому приймаються судом як належний та допустимий доказ. Будь-яких зауважень до вказаних протоколів учасниками не вносилось.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.10.2020 року з ілюстративним матеріалом, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , в присутності двох понятих, під час проведення якого підозрюваний розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме показав місце де він наздогнав потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , після чого зірвав з плеча жінки сумку, звідки забрав грошові кошти у сумі 112 грн, які потім поклав собі у кишеню. А коли ОСОБА_6 заступився за жінку, між ними почалася боротьба, в ході якої він заволодів срібним перстнем чоловіка. Перед початком боротьби він відштовхнув ОСОБА_5 руками. Заволодівши майном він залишив місце та попрямував по пров. Клочківському.

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 16346 від 25.09.2020 року, відповідно до висновку якого ринкова вартість срібного чоловічого перстня, 925 проби, вагою 6,26 гр., зазначеного в постанові, станом на 30.08.2020 року складала 313 грн.

-постановою про визнання речових доказів від 31.08.2020 року вказаний чоловічий перстень із металу сріблястого кольору, відповідно до ст. 94, 98, 110 КПК України був визнаний речовим доказом.

Цією ж постановою визнано речовими доказами мобільний телефон ТМ «Нокіа ТА-1043» в корпусі чорного кольору, грошові кошти у сумі 214 грн. (купюра номіналом 200 грн., у купюри номіналом 5 грн., 2 купюри номіналом 2 грн.).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані вище докази і визнає їх достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_8 та визнання його винуватості.

Щодо посилань обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не мав корисливого умислу, суд зазначає наступне.

Корисливий мотив при вчиненні злочинів проти власності полягає в прагненні винного протиправно використати чуже майно на свою чи іншої особи користь або отримати майнову вигоду без обернення чужого майна на свою користь, шляхом завідомо протиправного, передбаченого кримінальним законом, заволодіння чужим майном чи чужими майновими правами,

Дійсно, суб`єктивною ознакою таких злочинів є намір особи розпорядитися викраденим, як власним, на свій розсуд.

Головним, тут є саме незаконний характер дій винного щодо отримання та подальшого розпорядження майном, власником якого він не являється.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на відсутність у нього умислу на заволодіння майном потерпілих, оскільки він хотів його повернути, якщо вони виконають його вимогу покликати іншу особу, спростовуються фактичними обставинами подій та дослідженими судом доказами. Пояснення обвинуваченого в цій частині є непослідовними, суперечливими та взаємовиключними, у зв`язку з чим не можуть бути прийняті судом.

Враховуючи викладене, показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що у нього був не корисливий мотив, суд надає критичну оцінку, розцінює їх як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення.

Суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я.

При з`ясуванні даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_8 раніше судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований, за місцем відбування покарання характеризується посередньо.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_8 , під час судового розгляду не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові №7 від 04 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким умисним кримінальним правопорушенням, відношення особи до скоєного злочину, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим судом призначається ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 був засуджений 22 квітня 2020 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту. Покарання не відбув. Злочин, що інкримінується ОСОБА_8 вчинив 30.08.2020 року, тобто після ухвалення вказаного вироку суду.

За таких обставин, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_8 належить частково приєднати невідбуте покарання за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, із врахуванням правил ст. 72 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання

-за ч. 2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із врахуванням правил ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 22.04.2020 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 30.08.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення по кримінальному провадженню судово-товарознавчої експертизи, що проводилась Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса №16346 від 25.09.2020 року - 817 гривень 20 копійок, перерахувавши їх на користь держави.

Скасувати арешт на грошові кошти у сумі 214 грн. (купюра номіналом 200 грн. 1 шт. №УМ 4324063, купюра номіналом 5 грн. 2 шт. №ЮЕ9556179, УЗ5392905, купюра номіналом 2 грн. 2 шт. №СЗ9084630, ТЕ2999036), вилучені 30.08.2020 під час поверхневого огляду гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час складання протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України, в службовому приміщенні Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській обл. за адресою: м. Харків, вул. М. Малиновського, 1, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03.09.2020 року.

Скасувати арешт на мобільний телефон ТМ «Nokia TA-1043» в корпусі чорного кольору, виявлений та вилучений 30.08.2020 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, пров. Клочківський, 27, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03.09.2020 року.

Скасувати арешт на чоловічий перстень із металу сріблястого кольору, вилучений 30.08.2020 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, пров. Клочківський, 25, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03.09.2020 року.

Речові докази, а саме:

-чоловічий перстень із металу сріблястого кольору, що знаходяться у камері зберігання речових доказів Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області повернути ОСОБА_6

-мобільний телефон ТМ «Nokia TA-1043» в корпусі чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 залишити у її розпорядженні.

-грошові кошти у сумі 214 грн. (купюра номіналом 200 грн. 1 шт. №УМ 4324063, купюра номіналом 5 грн. 2 шт. №ЮЕ9556179, УЗ5392905, купюра номіналом 2 грн. 2 шт. №СЗ9084630, ТЕ2999036), що знаходяться у камері зберігання речових доказів Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області повернути ОСОБА_8 .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1