Провадження №1-кс/463/6671/20
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу

23 грудня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Полапи Любомльського р-ну Волинської обл., українцю, громадянину України, одруженому, має на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, працюючому на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, погодженим з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168 160 гривень.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи наказом начальника Головного управління Національної поліції у Волинській області (надалі ГУНП у Волинській області) № 94 о/с від 10 травня 2017 року призначеним на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області, знехтував вимогами законодавства і висловив вимогу надати неправомірну вигоду для себе за невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням службового становища та одержав неправомірну вигоду для себе за невчинення, в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища. Так, в ніч з 14 на 15 грудня 2020 року близько 03:00 години ночі ОСОБА_8 разом із своїм знайомим ОСОБА_9 , в м. Любомль із приватного помешкання ОСОБА_10 викрали два велосипеди, електрозварку та інше майно, після чого на автомобілі Пежо-807 на іноземній реєстрації завезли їх в м. Ковель. 15 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 внесено відомості за фактом таємного викрадення чужого майна, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Того ж дня, в межах вказаного кримінального провадження, слідчим Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 надано доручення сектору кримінальної поліції в порядку ст. 40 КПК України за № 819, яке згідно резолюції надано до виконання ОСОБА_6 , зокрема, щодо проведення заходів по встановленню свідків вчинення вказаного правопорушення та осіб причетних до його вчинення, а також встановлення місцезнаходження викрадених речей. Також, 15 грудня 2020 року до ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що йому відомо про причетність ОСОБА_8 до вчинення крадіжки його майна та у випадку повернення викраденого майна він не звертатиметься із заявою про вчинення злочину у правоохоронні органи. В цей ж день, 15 грудня 2020 року ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_10 , який приїхав із ОСОБА_6 , та повернув викрадене майно. Після цього, вказані особи проїхали в Любомльський ВП ГУНП у Волинській області для написання заяви про примирення. Перебуваючи в адміністративному приміщенні Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, що за адресою: м. Любомль вул. Володимирська, 3, ОСОБА_6 , маючи умисел на власне незаконне збагачення, діючи з корисливих мотивів, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, висловив ОСОБА_8 вимогу щодо необхідності надання грошових коштів в сумі 1 000 доларів США, що станом на 15 грудня 2020 року згідно з курсом Національного Банку України становило 27 860 гривень, за позитивне вирішення питання та невжиття оперативно-розшукових заходів в межах своєї компетенції стосовно встановлення конкрентих обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, які негативно вплинуть на хід досудового розслідування, в тому числі з приводу невстановлення ним знаряддя вчинення злочину, зокрема автомобіля Пежо-807, що позбавить можливості вилучення та арешту останнього. ОСОБА_8 , будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_6 неправомірної вигоди, могла потягнути порушення його законних прав та інтересів, погодився на протиправну вимогу останнього про передачу йому 1 000 доларів США неправомірної вигоди, повідомивши при цьому, що така сума коштів в нього відсутня, і йому відповідно потрібен час для збору такої. 21 грудня 2020 року, близько 12 год. 20 хв., ОСОБА_8 , діючи за вказівкою ОСОБА_6 під`їхав до Любомльського ВП ГУНП у Волинській області. ОСОБА_6 , будучи обізнаним із методами оперативно-розшукової роботи правоохоронних органів, під час їхньої зустрічі почав перевіряти верхній одяг ОСОБА_8 на наявність технічних пристроїв для запису розмови. Після того, ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_6 передав останньому раніше обумовлені грошові кошти, при цьому ОСОБА_8 надав лише 800 доларів США, так як випадково 200 доларів США із раніше обумовленої суми залишились у нього у кишені. Таким чином, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, діючи з корисливих мотивів, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, неподалік адміністративного приміщення Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, що за адресою: м. Любомль вул. Володимирська, 3, за позитивне вирішення питання та невжиття оперативно-розшукових заходів в межах своєї компетенції стосовно встановлення конкретних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, які негативно вплинуть на хід досудового розслідування, в тому числі з приводу не встановлення ним знаряддя вчинення злочину, зокрема автомобіля Пежо-807, що позбавить можливості вилучення та арешту останнього, одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 800 доларів США, що станом на 21 грудня 2020 року згідно курсу Національного банку України становило 22 256 гривень, які поклав у праву задню кишеню своїх штанів. Після цього, ОСОБА_6 затримали працівники правоохоронних органів, та вилучили у нього 800 (вісімсот) доларів США. 22 грудня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Таким чином, слідчий вважає, що в діях ОСОБА_6 наявні підстави для обґрунтованої підозри у вчинені останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, працює на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області та в силу виконання своїх службових обов`язків підозрюваний має широке коло знайомих, у тому числі і серед службових осіб різних правоохоронних органів, а також він обізнаний із особливостями роботи правоохоронної системи, також має достатній матеріальний достаток для залишення меж України з метою уникнення кримінальної відповідальності; ОСОБА_6 у силу займаної посади перебуваючи на волі під час досудового розслідування матиме можливість використовуючи свій авторитет та здобутий досвід з метою впливу на свідків у кримінальному провадженні, в тому числі на ще не встановлених свідків, а також свідків з числа колег по роботі ОСОБА_6 ; також знаходячись на волі зможе координувати свої дії із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню, аналогічним чином може використати свої зв`язки для незаконного впливу на понятих, які брали участь у першочергових слідчих діях, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Крім того, при визначені суми застави відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий просить врахувати майновий та сімейний стан підозрюваного та визначити останньому заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168 160 грн. Вказує, що застава саме у такому розмірі здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в ньому, а тому на даному етапі досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням такому застави в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисники відносно задоволення клопотання заперечили, вважають оголошену підозру необґрунтованою, пояснили, що на їх думку відсутні ризики визначені в ст. 177 КПК України для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, а тому просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 17 грудня 2020 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (кримінальне провадження № 0000140).
За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) свідчать, зокрема: протокол огляду та вручення грошових коштів від 21 грудня 2020 року, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21 грудня 2020 року, протокол освідування особи від 21 грудня 2020 року, протокол добровільної видачі грошових коштів від 21 грудня 2020 року.
Ризиками, які дають підстави слідчому судді застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що підозрюваний, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, свідчить про високий ступінь ризику переховування від суду та слідства. Крім того, знаходячись на волі, зможе незаконно впливати на свідків, понятих з метою викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності. А тому вважаю, що на даному етапі досудового розслідування існують підстави вважати, що підозрюваний може вчинити тиск на свідків, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного не суперечить приписам п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Наведені дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, слідчим суддею на даному етапі не встановлено.

При цьому доводи сторони захисту щодо можливості застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не спростовують вищенаведених висновків.

На підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 (шістдесяти) днів з часу фактичного затримання, тобто з 21 грудня 2020 року до 18 лютого 2021 року включно.
Крім того, частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кодексом.

При виконанні судом вимог ч. 4 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, зокрема майновий стан підозрюваного, його сімейний стан, наявність на утриманні малолітньої дитини, міцні соціальні зв`язки, розмір неправомірної вигоди та обставини вчинення кримінального правопорушення, є необхідним визначити останньому, заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 42 040 гривень.
У випадку внесення застави на відповідний рахунок на підозрюваного слід покласти обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися за межі Волинської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_8 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Щодо обов`язку не відлучатись з населеного пункту в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду слідчий суддя приходить до переконання, що пересування підозрюваного не слід обмежувати населеним пунктом в якому проживає, оскільки він працює за межами такого та має на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, що може зумовити необхідність виїзду за межі населеного пункту в якому проживає. Також слідчий суддя вважає за неможливе обмежити спілкування підозрюваного з працівниками Любомльського ВП ГУНП у Волинській області без визначення конкретного кола таких працівників, оскільки підозрюваний є працівником вказаного відділу поліції та вказане обмеження зумовить неможливість виконання підозрюваним своїх посадових обов`язків і перебування на місці праці.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 рахувати з часу фактичного затримання 21 грудня 2020 року.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят днів), тобто до 18 лютого 2021 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривень.

У випадку внесення застави на відповідний рахунок покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

1.прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2.не відлучатися за межі Волинської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4.утримуватися від спілкування зі свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_8 ;

5.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1