Номер провадження: 11-сс/813/1785/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про екстрадиційний арешт ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 відносно:
ОСОБА_7 ( ОСОБА_11 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новосибірськ РФ, громадянина Російської Федерації, маючого вищу освіту, є засновником і керівником ТОВ «Крістал Софт», одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на території України раніше не судимого;
- про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюдля забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) у відношенні ОСОБА_7 ..
Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у певний період доби, а саме з 22 год. до 06 год.
Також на ОСОБА_7 строком на 60 днів покладені наступні обов`язки: 1) прибувати за кожною вимогою до прокурора та слідчого судді; 2) не відлучатись із населеного пункту /м. Одеса/, в якому він проживає та перебуває без дозволу прокурора та/або слідчого судді; 3) повідомляти прокурора чи слідчого суддю про зміну свого місця проживання; 4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади /прокуратури або відділку поліції/ свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон.
У разі невиконання покладених судом обов`язків до ОСОБА_7 може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
ОСОБА_7 звільнено з-під варти негайно, в залі суду.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, вказав, що ним, при вирішенні питання щодо доцільності застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 прокурором не доведено ризиків того, що він може переховуватись від правоохоронних органів України та в подальшому від екстрадиційної видачі.
На думку слідчого судді існує певний ризик передбачений ст. 177 КПК України, а саме можливість зміни місця мешкання в межах території України без повідомлення відповідного компетентного органу України, однак вказаний ризик не дає слідчому судді достатніх підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу (екстрадиційного арешту).
Подане керівником прокуратури клопотання жодних ризиків взагалі не містить. В судовому засіданні прокурором ризик втечі особи не доведений і не представлений будь-якими належними доказами.
Слідчий суддя, враховуючи вказані покази ОСОБА_7 , вважав, що є всі підстави для застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою на час проведення екстрадиційної перевірки. Фактично, підставою для зміни запобіжного заходу і обрання більш м`якого запобіжного заходу, окрім відсутності будь-яких ризиків переховування, є щирі та переконливі покази ОСОБА_7 . А особистість останнього об`єктивно полегшує завдання судової влади на оцінку ризиків можливого переховування. Стійкі соціальні зв`язки в Україні в теперішній час, його вік, громадянська позиція та певне стійке і стале життя на протязі одного року в Україні, які не можуть бути спотворені або зруйновані лише задля переховування від правоохоронних органів та в подальшому від правосуддя, об`єктивно підтверджують висновки слідчого судді про необхідність довіри зазначеній людині.
Можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також обумовлюється загальними обставинами екстрадиційної перевірки. Відповідно, знаходження під вартою у даному випадку буде непропорційним заходом забезпечення кримінального провадження відкритого у Російській Федерації.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі керівник Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне.
- слідчим суддею відповідно до ст. 585 КПК України, не врахований факт тяжкості покарання та вчинення кримінального правопорушення, оскільки згідно наданих матеріалів ОСОБА_7 розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 228 КК РФ, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту у крупному розмірі, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, проте вказані вимоги закону були проігноровані судом першої інстанції;
- слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_7 відомо про те, що він притягується до кримінальної відповідальності на території РФ, оскільки 26.12.2018 року у постанові про притягнення його до відповідальності стоїть його особистий підпис;
- в матеріалах запиту вже міститься рішення компетентного органу запитуючої держави про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке не може піддаватися сумніву на території України, тому прокурор вважає, що не повинен доводити наявність ризиків, оскільки вони вже були доведені прокурором на території запитуючої держави.
У зв`язку з викладеним, керівник Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до прийняття рішення про його видачу на запит іноземної держави, та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, натомість, ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти апеляційної скарги прокурора, та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
В свою чергу, приписи ч.ч. 1 та 2 ст. 585 КПК України встановлюють, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК України, особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Як вбачається із матеріалів провадження, злочини, вчинення яких інкримінуються ОСОБА_7 , вчинені на території РФ, відповідають правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 309 КК України, які є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше ніж 1 рік.
Визначені ст. 49 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, не закінчилися, оскільки відповідно до наданих документів датою вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів вказано період з 2015 по 2017 р.р.
В матеріалах справи міститься запит Генеральної прокуратури РФ від 05.10.2020 року про видачу ОСОБА_7 з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення за злочинів, передбачених ч. 1 ст. 282 КК РФ (дії направлені на збудження ненависті і ворожнечі, а також на приниження гідності групи осіб за ознаками раси, національності, мови, походження, ставлення до релігії, а також приналежності до якої-небудь соціальної групи, здійснені з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтеренет»), та ч. 2 ст. 228 КК РФ (як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту у крупному розмірі).
За дорученням Міністерства юстиції України, Одеською обласною прокуратурою проводиться екстрадиційна перевірка.
Натомість, апеляційний суд враховує пояснення захисника ОСОБА_7 про те, що він в теперішній час звернувся із заявою- анкетою до Головного управління ДМС України в Одеській області про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Окрім того, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_7 на території України має тимчасове місце проживання на території України, одружений, потребує медичної допомоги, протягом часу перебування на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про наявність в останнього міцних соціальних зв`язків за місцем фактичного проживання.
В судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_7 заявляв, що він не погоджується із його видачею (екстрадицією) до РФ, оскільки вважає, що ініційоване компетентними органами зазначеної країни кримінальне переслідування, є наслідком його позиції щодо політики Росії відносно України, що й стало підставою для його звернення до компетентних органів України за захистом.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді щодо того, що застосування відносно ОСОБА_7 екстрадиційного арешту протягом здійснення перевірки та очікування вирішення питання за його зверненням за захистом в Україні чи видачу на запит іншої держави призведе до необґрунтованого та свавільного позбавлення зазначеної особи свободи, тому рішення щодо застосування відносно останнього запобіжного заходу, не пов`язаного із екстрадиційним арештом, зокрема, у виді домашнього арешту за місцем проживання, є обґрунтованим та вмотивованим належним чином, оскільки саме такий запобіжний захід здатний запобігти втечі ОСОБА_7 та забезпечити в подальшому його можливу видачу.
Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи прокурора про те, що судом при винесені ухвали не враховано те, що ОСОБА_7 було достеменно відомо про оголошення його у розшук, а також те, що в матеріалах запиту вже міститься рішення компетентного органу запитуючої держави про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке не може піддаватися сумніву на території України, прокурор не повинен доводити наявність ризиків, оскільки вони вже були доведені прокурором на території запитуючої держави.
Так, відповідно до ч.ч.10, 11 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Натомість, ч. 6 ст. 181 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.
Таким чином, слідчий суддя за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці повинен перевіряти наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою, що ним і було зроблено, в тому числі розглянуто клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що у ОСОБА_7 наявні стійкі соціальні зв`язки в Україні та можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також обумовлюється загальними обставинами екстрадиційної перевірки, яка може здійснюватися на протязі досить тривалого часу (не менше 6 місяців, іноді більше року). До вирішення вказаного питання, є очевидним, що ОСОБА_7 може перебувати разом зі своєю сім`єю під контролем держави України. Також, враховуючи тривалість життя останнього в Україні (більше року), наявність підприємства, власником якого він є, а також тимчасової посвідки на проживання в Україні, громадянської позиції, є велика вірогідність отримання вказаною особою громадянства України.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування законної й обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 24, 177-183, 194, 370, 404, 405, 407, 422, 532, 541, 584, 585 КПК України, апеляційний суд -
ухвалив :
Апеляційну скаргу керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2020 року про відмову в застосуванні відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_11 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3