Справа № 467/303/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000086 від 26 лютого 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маралдинський Павлодарського району, Павлодарської області, українця, громадянина України, освіта середня, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не одруженого, працюючого трактористом СТОВ "Промінь", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 25 лютого 2020 року близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті житлового будинку домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин вчинив сварку із ОСОБА_5 , після чого у нього виник прямий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості.

Реалізуючи задумане, переслідуючи прямий умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх караність, ОСОБА_4 перебуваючи в кімнаті житлового будинку домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , спричинивши легкі тілесні ушкодження у виді синця лівого передпліччя, обличчя з права.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини скоєння кримінального проступку та суду показав, що дійсно у вечірній час 25 лютого 2020 року, він перебуваючи в кімнаті житлового будинку домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин вчинив сварку із ОСОБА_5 , а потім умисно наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , тим самим спричинивши їй легкі тілесні ушкодження у виді синця лівого передпліччя, обличчя з права.

Обвинувачений розкаявся у вчиненому, запевнив суд, що більше не вчинятиме протиправних дій, готовий понести покарання за протиправні дії.

Потерпіла ОСОБА_5 до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, міру покарання обвинуваченому просила призначити згідно закону.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального проступку, ОСОБА_4 погодився з клопотанням прокурора та просив визнати недоцільним дослідження доказів в повному обсязі, так як повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами справи.

Покази обвинуваченогоОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності їх позицій.
За таких обставин, суд переконався, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин кримінального провадження, в суду відсутні сумніви в добровільності його позицій, і у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Зокрема, судом у порядку ст. 358 КПК України були досліджені такі докази, подані стороною обвинувачення:
- висновок експерта № 87 від 27.02.2020 року відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено синець лівого передпліччя, обличчя справа. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк вказаний в постанові від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів) (не менше двох ударів) і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. При падінні з висоти власного зросту вищевказані тілесні ушкодження утворитися не могли.
Дане джерело доказів в сукупності з показаннями обвинуваченого, враховуючи, що вони отримані у спосіб і у порядку, що передбачений кримінальним процесуальним законом України, принаймні, протилежного сторонами не доведено, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, зокрема, щодо часу, місця, способу вчинення кримінального проступку, а також наявності та спрямованості умислу обвинуваченого.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність "поза розумним сумнівом" вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення перед судом.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Так, суд бере до уваги особливості й обставини вчинення кримінального проступку, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Також, суд враховує, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно не одружений, суд враховує спосіб життя обвинуваченого, те що він добре характеризується за місцем проживання, постійного місця роботи не має, висновок органу пробації щодо ОСОБА_4 про можливість виправлення його без позбавлення або обмеження волі на певний строк, за яким ОСОБА_4 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлений. Речові докази відсутні. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Тож, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського
районного суду ОСОБА_1