ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: №646/4774/20 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: №11кп/818/817/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: приведення вироку у відповідність до вимог Закону України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 25 березня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Балаклія Харківської області, громадянина України, раніше судимого:

-08.09.2015 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

-06.09.2017 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310, ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

-26.09.2019 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, ст.71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

-25.03.2020 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Суд мотивував своє рішення тим, що призначена засудженому ОСОБА_7 міра покарання вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 25 березня 2020 року за ч.2 ст.190 КК України - 2 роки позбавлення волі не перевищує санкцію визначену новим Законом України № 2617-VIII.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та зазначає, що вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 02 вересня 2017 року його засуджено за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік 9 місяців позбавлення волі, яка була декриміналізована. Просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2, 3 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, яким внесено зміни до Кримінального кодексу України, у тому числі до ч.2 ст.190 КК України.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як слідує із матеріалів провадження, судом встановлено, що вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 25 березня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим покаранням, призначеним за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 26 вересня 2019 року ОСОБА_7 визначено остаточне покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 санкція ч.2 ст.190 КК України передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Частина 2 статті 190 КК України в редакції Закону України №2617-VIII передбачає покарання у виді штрафу від трьох до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до 5 років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про приведення вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 25 березня 2020 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII, оскільки призначена за цим вироком міра покарання 2 роки позбавлення волі не перевищує санкцію ч.2 ст.190 КК України чинну на момент розгляду зазначеного клопотання.

Крім того, вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 26.09.2019 року ОСОБА_7 було засуджено, у тому числі за ч.1 ст.185 КК України, до санкції якої також ЗУ №2617-VIII були внесені зміни.

Однак, ОСОБА_7 наразі відбуває покарання за вироком саме від 25.03.2020 року за яким остаточне покарання було визначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 26.09.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 26.09.2019 року не може бути предметом апеляційного перегляду.

З цих же підстав, твердження засудженого про необхідність приведення у відповідність до вимог закону вироку суду Балаклійського районного суду Харківської області від 06 вересня 2017 року яким його засуджено, у тому числі за ч.1 ст.309 КК України, яка на думку останнього декриміналізована, є безпідставними.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки підстави для зміни чи скасування вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 25 березня 2020 року, відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 25 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: