Єдиний унікальний номер 725/2346/20
Номер провадження 1-кп/725/114/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2020 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

захисника потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000209 від 26.07.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Новошепеличі Чорнобильського району, Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 у лютому 2019 року вчинив умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, 25.02.2019 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 ,на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_4 , в ході якого умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю, останнього, наніс йому декілька ударів ногами та руками по різним частинам тіла.
Крім того, внаслідок нанесених ударів потерпілому ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна на межі волосистої частини голови в лобно- тім`яній ділянці справа, синців в правій параорбітальній ділянці; в лівій завушно-потиличній ділянці голови; на верхній губі зліва по зовнішній поверхні та в даній проекції по внутрішній поверхні; на верхній губі по внутрішній поверхні по середині; по задній поверхні в середній третині лівого плеча; на спині по правій колохребетній лінії на рівні реберної дуги; на зовнішньо-передній поверхні в середній третині лівого стегна; рани на правій бровній дузі, струс головного мозку; перелому 12-го ребра справа, які відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах завдав тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 . У вчиненому щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що ОСОБА_6 в під`їзді будинку АДРЕСА_2 вчинив із ним конфлікт та наніс йому удари ногами та руками по різним частинам тіла.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення те, що вчинений злочин є нетяжким злочином, а також відомості про особу обвинуваченого.
Суд також враховує, що ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.
Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .
Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлені.
Статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція), дотримання принципу верховенства права є однією з умов демократичного суспільства.
Зокрема, п. 1 ст. 5 Конвенції зазначено: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».
У справі «Гарькавий проти України`Європейський суд з прав людини зазначив, що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція.
Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненному злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність таких, що обтяжують покарання, особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті.
Крім того, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст.75,76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.
Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_6 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
До початку судового розгляду, в порядку ч. 1 ст. 128 КПК України, потерпілим ОСОБА_4 пред`явлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на його користь майнової шкоди витрат на лікування у сумі 4463 гривні 51 копійку та моральної шкоди у сумі 150 00 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заявлений цивільний позов ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково. Визнав матеріальну шкоду, що підтверджена фіскальними чеками. Щодо моральної шкоди зазначив, що визнає її в розмірі до 3 000 грн.
Вирішуючи питання про заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення коштів на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину, а саме ОСОБА_4 , суд прийшов до наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю чи частково або відмовляє у ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Потерпілим ОСОБА_4 на підтвердження позовних вимог у частині майнової шкоди надано докази про понесення витрат на лікування у сумі 4463,15 гривень, а саме товарні чеки, у зв`язку з чим суд вважає, позов потерпілого в частині відшкодування майнової шкоди таким що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:
-у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я,
- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів,
- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженні її майна,
- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Тобто у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди.
Суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди має також враховувати характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Враховуючи принцип рівності громадян, закріплений у ст. 24 Конституції України, відповідно до якого не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками; виконуючи вимоги ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплено право кожної людини на розгляд судом її справи впродовж розумного строку та положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4; з урахуванням того, що потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я; також враховуючи глибину душевних страждань потерпілого, характеру, тяжкості та наслідків завданих тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, матеріального становища позивача та відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, відповідає 3 000 гривень на користь потерпілого ОСОБА_4 , що підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і за його вчинення призначити йому покарання за ст. 122 ч. 1 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до відповідача - ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у сумі 4463 (чотири тисячі чотириста шістдесят три) гривні 51 копійку та моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.
На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1