Справа № 286/3320/20
У Х В А Л А

06 листопада 2020 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР , -

ВСТАНОВИВ :

05 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області щодо внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, мотивуючи скаргу тим, що 22.10.2020 року ним було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення учасниками виборчого процесу, а саме кандидатами в депутати до Овруцької міської ради, до Коростенської місцевої прокуратури, що полягало в грубому порушенні ст. 219 Виборчого Кодексу України. До заяви були додані відповіді з підрозділів Міністерства юстиції, що чітко вказують на порушення виборчого законодавства. 22.10.2020 року за вказівкою першого заступника керівника Коростенської місцевої прокуратури, вказану заяву було скеровано до Овруцького ВП задля внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування. Зазначив, що на даний час повідомлення про внесення відомостей до ЄРДР від СВ Овруцького ВП він не отримав, як будь-яку відповідь взагалі, такі дії вважає неправомірними та вважає, що відомості до ЄРДР не внесено.

Вирішуючи питання прийняття скарги до провадження, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

В ст. 303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Відповідно до ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством та за наявності передбачених законом обставин.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до п. п. 1-3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; скарга не підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Саме невиконання процесуального обов`язку щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР й зумовлює існування процесуального механізму щодо оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у відомостей про кримінальне правопорушення, визначеного в п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК.

Закон встановлює певні критерії, що дозволяють віднести ту чи іншу особу до числа осіб, дії чи бездіяльності може бути оскаржена, як учасників кримінально - процесуальних правовідносин, щодо здійснення ними кримінальної процесуальної діяльності, продиктованої наявністю певних прав та обов`язків в силу вимог закону, а саме невиконання цих обов`язків.

З огляду на зміст зазначених правових норм, подана ОСОБА_2 скарга не належить до предмета оскарження відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК.

Виходячи з положень ст. ст. 22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк або існували поважні причини, які перешкодили своєчасному її поданню до суду.

Однак, матеріали поданої ним скарги, не містять будь-яких фактичних даних вказаної в скарзі бездіяльності, не зазначено коли саме скаржнику стало відомо про невнесення вказаних ним відомостей до єдиного державного реєстру досудових розслідувань, документально підтвердженні дані також відсутні, тому доводи скаржника, належними доказами не підтверджені.

Згідно статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Отже, закон обмежує дії сторони кримінального провадження, щодо використання своїх прав. Так як, може мати місце зловживання правом, яке не може існувати без умисної форми вини, здійснення права не за призначенням основна ознака, що підкреслюється в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Крім того, слід зауважити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Аналіз норм чинного законодавства приводить до висновку, що обов`язок доказування наявності підстав для звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність слідчого покладено на скаржника, а слідчий суддя не уповноважений на цій стадії процесу витребовувати докази на підтвердження або спростування обставин, на які посилається заявник.

Оцінка відповідної скарги та викладені в ній відомості не дають підстави констатувати факту бездіяльності, інших даних, які б свідчили про бездіяльність слідчого, скаржником надано не було. Отже, слідчий суддя позбавлений можливості встановити, чи має місце вказана бездіяльність.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення скарги особі, яка її подала, для усунення наведених вище недоліків.

Керуючись ст. ст. 303, 304,393, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення скарги надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що відповідно до ч.7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1