Справа № 362/5100/20
Провадження № 1-кс/362/1229/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2020 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області - ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання старшого інспектора слідчого СД Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-

В С Т А Н О В И В:

30.09.2020 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання інспектора слідчого СД Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме:на автомобіль, марки "Daewoo Lanos", д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , синього кольору та на свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, виданого 18.07.2008 р., серія НОМЕР_3 , із забороною користування та розпорядження даним майном, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання обґрунтовано наступним.

В провадженні СД Васильківського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390 від 28.09.2020 р., з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

27.09.2020 р. працівниками Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП в Київській області під час несення служби був зупинений автомобіль марки "Део Ланос", під керуванням громадянина Азербайджану, ОСОБА_4 та при перевірці документів на даний транспортний засіб, було встановлено що свідоцтво про реєстрацію не відповідає жодному зразку свідоцтва про реєстрацію країни Польша, тобто має ознаки підробки (ІТС №17863 від 27.09.2020 р.)

28.09.2020 р. сектором дізнання Васильківського ВП ГУНП в Київській області відомості по вищевказаному по вищевказаному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Цього ж дня, тобто 27.09.2020 р., в ході огляду місця події за адресою: вул. Вокзальна, 2-а, смт. Глеваха, Васильківського р-ну, Київської області, автомобіль марки "Daewoo Lanos" з д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , синього кольору, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 являється « ОСОБА_5 », було вилучено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Васильківського ВП та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, виданого 18.07.2008 р., серія НОМЕР_3 , яке в подальшому було поміщено до паперового конверту білого кольору та опечатано належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме речі підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки є достатні підстави вважати, що вищевказане майно може бути знищене чи спотворене.
Відповідно до п.2, ч.5 ст. 171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подається до суду на протязі 48 годин з моменту його вилучення.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд даного клопотання без її участі, підтримала клопотання в повному обсязі, просила його задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ст. 96-1 КК України - спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі: обвинувального вироку суду; ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.
Відповідно до ст. 96-2 КК України - спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Статтею 64-2 КПК України, яка внесена в КПК України законом України № 1019-VIII від 18.02.2016 p., встановлено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, які виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна, та мають права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосується арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, проведення експертиз, отримання доказів, збереження речових доказів, щодо вчинення кримінального правопорушення, виявлення осіб, що причетні до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а також з урахуванням того, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме, вищевказаний автомобіль є знаряддям вчинення злочину та міг зберегти на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, вищевказаний автомобіль було вилучено до штраф майданчику Васильківського ВП за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Покровська, 1, та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, виданого 18.07.2008 р., серія НОМЕР_3 , яке в подальшому було поміщено до паперового конверту білого кольору та опечатано належним чином, а тому, не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження, або подальшого використання, щонезастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати цього майна, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172, 173, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арештна автомобіль, марки "Daewoo Lanos", д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , синього кольору та на свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, виданого 18.07.2008 р., серія НОМЕР_3 , із забороною користування та розпорядження даним майном, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвала про арешт майна виконується негайно, слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1