КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28.12.2019 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2019 року клопотання прокурора про продовження тримання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 під вартою задоволено.
Продовжено тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою до 26.02.2020 включно. Продовжено тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до 26.02.2020 включно. Продовжено тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою до 26.02.2020 включно.
В задоволенні клопотання сторони захисту ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовити. Скарги захисників долучено до матеріалів кримінального провадження.
Своє рішення суд мотивував тим, що, продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, забезпечуються не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. При цьому в матеріалах справи відсутні дані, які свідчили би, що обвинувачений ОСОБА_5 до затримання працював та мав постійне джерело доходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 просить ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2019 скасувати, постановити нову, якою звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею не встановлено обставини, які свідчать про те, що заявлені в клопотанні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Разом з цим, судом не прийнято до уваги, що жодний ризик, наведений слідчим в клопотанні, не підтверджується матеріалами клопотання та за своїм характером не є таким, що неможливо було йому запобігти шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів. Разом з цим, судом першої інстанції порушено право на захист, оскільки ОСОБА_5 громадянин Республіки Туркменістан і не володіє українською мовою, а суд не забезпечив йому перекладача.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані в копіях матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ухвалою Солом`янськогорайонного суду міста Києва від 28 грудня 2019 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 26 лютого 2020 року.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, а також, беручи до уваги існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду, враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали з підстав, наведених у апеляційній скарзі захисника, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.
Разом з цим, доводи захисника про порушення права на захист ОСОБА_5 у зв`язку із тим, що суд не забезпечив участь перекладача, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.
Так, із матеріалів справи, зокрема журналу судового засідання та рішення суду першої інстанції убачається, що судове засідання відбулося за участі перекладачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Таким чином, ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2019 рокупро продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , не вбачається.
Керуючись ст. ст. 403, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/1289/2020
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1