ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2020 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, українця, громадянина України, раніше судимого, останній раз вироком Сокальського районного суду Львівської області від 14.09.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 Кримінального Кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 02.10.2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у коридорі напроти камери №122 ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (м. Львів, вул. Городоцька, 20), придбав шляхом знахідки 1 (один) фольговий згорток, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, та усвідомлюючи, що це наркотичний засіб - метадон, з метою приховання своєї злочинної діяльності, заховав його собі в кишеню штанів, не повідомивши працівників установи про знахідку, для власного вживання без мети збуту. 03.10.2020 року близько 06 години 30 хвилин, під час проведення позапланового поверхневого обшуку у ОСОБА_4 у ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (м. Львів, вул. Городоцька, 20), що проводився на підставі Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» № 1769/5 від 14.06.2019 року, у правій кишені штанів виявлено та вилучено 1 (один) фольговий згорток, всередині якого знаходились порошкоподібна речовина білого кольору, яка, згідно з висновком експерта є метадоном, який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,0674 грам.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим органом досудового розслідування обставинам. Пояснив, що дійсно ним було знайдено один фольговий згорток, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору і він, усвідомлюючи, що це наркотичний засіб - метадон, з метою приховання своєї злочинної діяльності, заховав його собі в кишеню штанів. Події відбувалися у період часу, у спосіб та за за обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, встановлених органом досудового розслідування, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Оцінюючі встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого. Також суд враховує фактичні обставини справи, відсутність тяжких наслідків внаслідок кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем відбування покарання характеризується негативно.

Пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд визнає щире каяття.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту в межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
При цьому, суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, що відповідає положенням статті 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого буде покарання у виді арешту, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, а також буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. На переконання суду, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Крім цього, встановлено, що вироком Сокальського районного суду Львівської області від 14.09.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі.

Таким чином, на підставі ч.1 ст.71 КК України, обвинуваченому слід повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком до покарання за даним вироком.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Початок строку відбування покарання слід рахувати з 11 квітня 2019 року, тобто з моменту фактичного затримання обвинуваченого.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати за проведення по справі експертиз в розмірі 1307,60 гривень слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 381-382 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді двох місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71, пп.а п.1 ч.1 ст.72 КК України, до покарання за даним вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 14.09.2020 року.

Остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді двох років десяти місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 11 квітня 2019 року, зарахувавши у строк відбуття покарання за даним вироком період тримання під вартою ОСОБА_4 з 21.05.2018 року по 17.07.2018 року, зараховане вироком Сокальського районного суду Львівської області від 14.09.2020 року.

Речовий доказ по справі - номерний полімерний пакет з метадоном знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення по справі експертизи в розмірі 1307,60 гривень.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1