Справа № 462/7418/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/73/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені 0003531 від 19.11.2019 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 09 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Залізничного районного суду м.Львова від 9 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 20.04.2018 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Строк запобіжного заходу рахувати з дня затримання з 19.11.2019 року.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком ОСОБА_6 , 19.11.2019 року, близько 01 год. 00 хв., перебуваючи на площі Двірцевій, 1 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний із насильством, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 в область обличчя та скориставшись його безпорадним станом, повторно, відкрито заволодів належним йому мобільним телефоном марки «Huawei» чорного кольору, вартістю зі слів потерпілого 5 000 грн.; гаманець коричневого кольору, вартістю зі слів потерпілого 200 грн., у якому знаходилися банківські картки; паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_9 ; ідентифікаційний код виданий на ім`я ОСОБА_9 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9 ; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_9 ; номерок від камери схову залізничного вокзалу м. Львова та грошові кошти у сумі 3 000 грн. У подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном покинув місце скоєння кримінального правопорушення. Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 8 200 грн.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить зарахувати згідно ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення з 19 листопада 2019 року до вступу вироку в законну силу, з врахуванням один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 84 КК України або змінити покарання на більш м`яке, не пов`язане з позбавленням волі.
В обґрунтування покликається на те, що суд першої інстанції не врахував, пом`якшуючі обставини, зокрема визнання вини у повному обсязі та активне сприяння при розкритті кримінального правопорушення, що є порушенням принципу індивідуалізації і гуманізації, неупередженості та всебічності при розгляді справи. Крім цього, останній посилається на встановлений законодавством перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого покарання або його пом`якшення, у зв`язку з тим, що за час перебування його в умовах позбавлення волі самопочуття та стан здоров`я погіршився. Так, обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що хворіє «ВІЛ-СНІД», що є важкою хворобою та входить до вищенаведеного переліку, а тому просить звільнити його від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 84 КК України або змінити покарання на більш м`яке, не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши до нього ст. 69 КК України. Підкреслює, що обставини, які обтяжують покарання відсутні та не заявлені цивільні позови. Також, вказує, що за час перебування ним в умовах позбавлення волі, його самопочуття та стан здоров`я істотно погіршились, що перешкоджає його відбуванню покарання, загрожує його життя та призводить до інших тяжких наслідків. Крім цього, вважає, що суд першої інстанції безпідставно не зарахував згідно ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 попереднє ув`язнення з 19 листопада 2019 року до вступу вироку в законну силу. Так, зокрема при ухвалені вироку судом першої інстанції не враховано вирок Залізничного районного суду від 21 березня 2019 року.

Заслухавши виступ обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора на заперечення доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, пом`якшуючі обставини, зокрема визнання вини у повному обсязі та активне сприяння при розкритті кримінального правопорушення, що є порушенням принципу індивідуалізації і гуманізації, неупередженості та всебічності при розгляді справи, то такі не спростовуються матеріалами справи, зокрема згідно з вироком Залізничного районного суду м.Львова від 9 грудня 2019 року, то суд першої інстанції вірно враховував щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 , що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання та відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 посилається на встановлений законодавством перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого покарання або його пом`якшення, у зв`язку з тим, що хворіє тяжкою хворобою, а саме «ВІЛ-СНІД», проте такі посилання є безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Як вбачається із матеріалів справи, вирок Залізничного районного суду м.Львова від 9 грудня 2019 року не набув законної сили, а тому ОСОБА_6 не має статуту засудженого, що передбачено вищенаведеною нормою закону.
Також, щодо доводів обвинуваченого про те, що суд першої інстанції безпідставно не зарахував згідно ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 попереднє ув`язнення з 19 листопада 2019 року до вступу вироку в законну силу, то суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Так, вироком Залізничного районного суду м. Львова від 21.03.2019 ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту фактичного затримання з 22.02.2017 до 24.10.2017 та з 21.02.2018 до набрання вироком законної сили. Строк відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 21.02.2018, зарахувавши перебування під вартою у межах даного кримінального провадження з 22.02.2017 до 24.10.2017. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишено до часу набрання вироком законної сили. Вирок Залізничного районного суду міста Львова від 20.04.2018 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 за ч 2 ст. 185 КК України ухвалено виконувати самостійно.
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вищенаведений вирок, проте ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 червня 2019 року прийнято відмову від апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 21.03.2019 та змінено запобіжний захід ОСОБА_6 на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти із зали суду.
Таким чином, на підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту фактичного затримання з 22.02.2017 до 24.10.2017 та з 21.02.2018 до набрання вироком законної сили. Крім цього, 24 червня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 змінено запобіжний захід ОСОБА_6 на особисте зобов`язання, а тому підстав для застосування ч.5 ст. 72 КК України не має.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, відтак апеляційні вимоги обвинуваченого не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 09 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - протягом трьох місяців з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4