Справа № 404/4224/20
Номер провадження 1-кс/404/1246/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , володільця заявленого до арешту майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання інспектора сектору дізнання Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту по матеріалам кримінального провадження 0000295, з попередньою кваліфікацією за ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Інспектор сектору дізнання Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході огляду від 16 липня 2020 року майно: автомобіль ВАЗ моделі 21099 з прикріпленими реєстраційними номерами НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_7 і ключ від вилученого автомобіля.

В обґрунтування зазначив, що майно оглянуто, вилучено, визнано речовим доказом (ст. 98 КПК України) та передано на зберігання у порядку ст.100 КПК України. Клопотання подав з метою забезпечення належних умов зберігання слідів кримінального правопорушення, оскільки експерт виявив зміну кузовних деталей.

Володілець майна в судовому засіданні заперечив проти клопотання дізнавача, просить повернути, належний йому автомобіль, через пропуск строку звернення з клопотканням.

Дослідивши письмові матеріали клопотання, заслухавши учасників процесу, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на автомобіль з тих підстав, що він є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання), тобто перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні необхідно забезпечити повну, об`єктивну та неупереджену перевірку предмету доказування який полягає : чи заводським способом нанесений він-код, правомірність перереєстрації; наявність або відсутність ознак підробки посвідчення про реєстрацію вилученого транспортного засобу; правомірність дій службових осіб сервісного центру, тобто об`єктивну ознаку злочину передбаченого ст. 290 КК України.

Перевірити кваліфікуючі ознаки в цьому кримінальному провадженню та провести експертизи можливо за умови збереження незмінним самого об`єкту посягання технічного паспорту на транспортний засіб та автомобіля.

Арешт на авто і техпаспорт з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи». На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту.

Дізнавач надав достатні данні: експертне дослідження, результати зафіксовані в протоколі огляду місця події; протокол огляду предмету-транспортного засобу, фотознімки та реєстраційну картку транспортного засобу на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо ознак кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. (ч.11 ст. 170 КПК України)

Дії дізнавача відповідають вимогам закону. Останній довів наявність розумної підозри про існування ризику втрати значення речового доказу, як такого. За таких умов майно, що було тимчасово вилучено відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування, призначення та проведення спеціальних досліджень є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню вимога дізнавача про необхідність накладення арешту на: тимчасово вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з застосуванням заборони в користуванні та розпорядженні таким свідоцтвом.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Необхідно зауважити, що ОСОБА_4 , як власник і володілець автомобіля слідству не перешкоджає. З метою повного з`ясування всіх обставин він одразу добровільно надав письмовий дозвіл на проведення повного огляду керованого ним транспортного засобу, крім того запевняє, що і в подальшому надасть такий дозвіл до належного йому іншого володіння для проведення всіх необхідних спеціальних досліджень. Вважає себе добросовісним власником вилученого автомобіля, оскільки правомірно придбав автомобіль та відкрито безперервно користувався засобом пересування.

Безпосереднім об`єктом можливого злочину є суспільні відносини, які забезпечують порядок реєстрації транспортних засобів, вірогідність номерів їх основних частин і агрегатів.

Акцентую увагу, що у цьому провадженні не йдеться про отримання майна злочинним шляхом, а існує потреба у з`ясуванні правомірності самої реєстрації транспортного засобу.

Після проведеного огляду, ретельної фіксації речового доказу, відпала потреба продовжувати утримувати раніше вилучене авто, тобто існують законні підстави для повернення його володільцю. За таких умов, дізнавач не довів необхідності в забороні користувані майном - автомобілем.

Пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", передбачено, що експлуатація транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Ухвала слідчого судді в частині повернення тимчасово вилученого автомобіля його володільцю, не дає права володільцю майна експлуатувати транспортний засіб зі зміненими номерними вузлами та агрегатами, оскільки таку заборону прямо передбачено зазначеним Порядком.

Відповідно до змісту положень ст. 163 КПК України та ч. 6 ст. 173 КПК України, тимчасово вилучений автомобіль необхідно повернути особі, у якої він був вилучений,- володільцю ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання інспектора сектору дізнання Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Накласти арешт та заборонити відчужувати: транспортний засіб ВАЗ-21099 з прикріпленими реєстраційними номерами НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Накласти арешт та заборонити відчужувати: ключі від транспортного засобу ВАЗ-21099 з прикріпленими реєстраційними номерами НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Заборонити експлуатацію на дорогах України транспортного засобу ВАЗ-21099 з прикріпленими реєстраційними номерами НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Накласти арешт та заборонити відчуження, користування та розпорядження свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_7 .

Транспортний засіб ВАЗ моделі 21099 з прикріпленими реєстраційними номерами НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та ключ від автомобіля повернути володільцю ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню дізнавачем СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 , з вчиненням ним у визначеному законом порядку дій по реєстрації арешту майна та забезпечення умов його зберігання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1