ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1083/20 Справа № 207/2900/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001164 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянки України, освіта середня, заміжньої, має на утриманні малолітню доньку, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої не позбавлена батьківських прав, офіційно не працюючої, в центрі зайнятості як безробітня на обліку не перебуває, проживає у АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року було затверджено угоду про примирення від 27 серпня 2019 року у кримінальному провадженні за №0001164 від 04 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, укладену між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено їй узгоджене між обвинуваченою та потерпілою покарання у вигляді п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у кримінальному провадженні не обирався.
Вирішено питання щодо речових доказі та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, 22 березня 2019 року приблизно з 20:00 год. до 21:00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , перебуваючи біля четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , побачила на лавочці сумку чорного кольору, яка належить ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_7 раптово виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого чужого майна.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майно, ОСОБА_7 , перебуваючи біля четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та корисливої мети, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями здійснює таємне незаконне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власників, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_9 , тимчасово не здійснювала контроль за своїм майном, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, відкривши зовнішній карман сумки, дістала звідти мобільний телефон «HUAWEI ТІТ - U02», срібного кольору, RAM-2GB+16GB ROM, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_9 та поклала у карман своєї куртки, таємно викравши.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №3644-19 від 12 серпня 2019 року, вартість мобільного телефону марки «HUAWEI TIT - U02», срібного кольору, RAM-2GB+I6GB ROM, станом на 22 березня 2019 року складала 2029,30 грн.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим майном у подальшому розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду у розмірі 2029,30 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченій за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу в розмірі п`ятидесятий неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
В іншій частині оскаржуваний вирок сторона обвинувачення просила залишити без змін.
В обґрунтування своє скарги прокурор посилається на те, що ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_10 суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що суперечить його точному змісту, а саме, призначаючи покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, суд першої інстанції в резолютивній частині вироку не зазначив самого виду обраного обвинуваченій покарання, вказавши лише розмір штрафу.
Позиція учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Обвинувачена в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечувала.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та на кваліфікацію його її, не виявлено.
Водночас, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, на думку колегії суддів, є слушними.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно вимог п. 2, ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність визнається, зокрема, незастосування закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, за який її засуджено вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850,00 грн.
Однак, як вбачається з резолютивної частини вказаного вироку, суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченій зазначив лише його розмір - 50 (п`ятидесят) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850,00 грн., при цьому не вказавши вид покарання, а саме, що це є штраф, чим допустив порушення кримінального та кримінального процесуального законодавства України.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України в частині призначеного їй покарання та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченій за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850,00 грн.
Таким чином, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 413, 421 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України в частині призначеного їй покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850,00 грн.
В іншій частині вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України залишити без змін.
Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченій.
Вирок Дніпровського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4