Номер провадження: 11-сс/813/1225/20
Номер справи місцевого суду: 523/9767/20 1-кс/523/2745/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси, від 01.07.2020 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України у кримінальному провадженні №0002150, внесеному до ЄРДР 29.06.2020 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси, від 01.07.2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України у кримінальному провадженні №0002150, внесеному до ЄРДР 29.06.2020 року і був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту в період з 22 год. до 06 год. наступної доби, за винятком необхідності лікування в закладах охорони здоров`я.

Строк дії запобіжного заходу визначено до 29.08.2020 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу прокурор Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, прокурор вказує на наявність ризиків незаконного впливу на потерпілих і свідків, вчинення іншого злочину, переховування від органу досудового розслідування та суду.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси, від 01.07.2020 року і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили залишити оскаржену ухвалу без змін.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі і просив її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вказаних норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині і констатує, що на даній стадії досудового розслідування підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України є обґрунтованою.

Що стосується наявності ризиків апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п.3) ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді відносно того, що ризик незаконного впливу на свідків і потерпілого є припущеннями, які не гуртуються на конкретних доказах.

Крім того, апеляційний суд констатує, що слідчий суддя відповідно до положень ст. 178 КПК України врахував той факт, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має на утриманні двох дітей, неофіційно працює електриком, має місце проживання за яким позитивно характеризується, раніше не судимий, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання йог обвинуватим.

Апеляційний суд приймає до уваги також той факт, що підозрюваний з`явився до апеляційного суду а першим викликом, доказів на підтвердження існування заявлених ризиків прокурором надано не було.

Крім того, апеляційний суд встановив, що порушення обов`язків, покладених на підозрюваного оскарженою ухвалою зафіксовано не було.

Апеляційний суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, відповідно до якої наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена даними.Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами (рішення ЄСПЛ в справі «Клішин проти України»).

Більш того, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд виходить з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу в виді тримання під вартою на цій стадії досудового розслідування прокурором не доведена. Запобіжний захід у виді домашнього арешту є прийнятним, враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статями 176, 177, 181, 183, 194, 196, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси, від 01.07.2020 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України у кримінальному провадженні №0002150, внесеному до ЄРДР 29.06.2020 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4