Справа № 359/7313/20
Провадження № 1-кс/359/1932/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2020 м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області без технічної фіксації судового засідання, скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області від 25.09.2014 про закриття кримінального провадження №0000867 від 01.06.2014,

в с т а н о в и в :
У провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває вищезазначена скарга ОСОБА_3 . Скаржник звернувся до слідчого судді зі вказаною скаргою, якою просять скасувати постанову слідчого СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області від 25.09.2014 про закриття кримінального провадження №0000867 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Скаржник дану скаргу обґрунтовує тим, що 29.09.2009 йому були нанесені тілесні ушкодження. 01.06.2014 слідчим СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 були внесені відомості до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження №0000867, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

З часу внесення в ЄРДР заяви ОСОБА_3 та початку кримінального провадження, слідчим всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено необхідних слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. На даний час ОСОБА_3 стало відомо, що ще 25.09.2014 кримінальне провадження у справі було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення (тобто виглядає, що він отримав віртуальне тілесне ушкодження). ОСОБА_3 не було направлено для відома ні повідомлення про закриття кримінального провадження ні самої постанови про його закриття.

Скаржником конкретно вказувалася особа, яка нанесла йому тілесні ушкодження, вказувався свідок, який безпосередньо бачив подію. Проте ОСОБА_3 відомо, що свідка ніхто не викликав та не допитував. Крім того, і не ознайомлювався з висновком експерта про тяжкість ушкодження, якщо такий є. ОСОБА_3 неодноразово письмово звертався до органу досудового розслідування надати йому матеріали кримінального провадження для ознайомлення та надання йому постанови про закриття кримінального провадження для його оскарження в судовому порядку. Натомість ОСОБА_3 отримує письмові відповіді про неможливість надання йому справи для ознайомлення у зв`язку з її відсутністю та неможливістю встановлення місця її знаходження.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду скарги повідомлені належним чином. Причини неявки суду не відомі. Їх неявка не перешкоджає розгляду скарги. Разом з цим, скаржник через канцелярію суду надав заяву якою просить розглядати скаргу у його відсутність та задовольнити скаргу у повному обсязі з підстав зазначених в ній.

Фіксування судового засідання під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Врахувавши думку скаржника дослідивши матеріали скарги та документи, приєднані до скарги, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як встановлено з матеріалів скарги, в провадженні слідчого СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області знаходиться кримінальне провадження №0000867 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до змісту постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 25.09.2014, слідчий дійшов такого висновку, посилаючись про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення.

Разом із цим, мотивуючи постанову про закриття кримінального провадження слідчий не обґрунтовує її доводами.

Відповідно до наданої скарги скаржника, стало відомо, що з часу внесення в ЄРДР заяви ОСОБА_3 та початку кримінального провадження, слідчим всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено необхідних слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. На даний час ОСОБА_3 стало відомо, що 25.09.2014 кримінальне провадження у справі було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Разом із цим, ОСОБА_3 не було направлено для відома ні повідомлення про закриття кримінального провадження ні самої постанови про його закриття.

Скаржником конкретно вказувалася особа, яка нанесла йому тілесні ушкодження, вказувався свідок, який безпосередньо бачив подію. Проте ОСОБА_3 відомо, що свідка ніхто не викликав та не допитував. Крім того, і не ознайомлювався з висновком експерта про тяжкість ушкодження. ОСОБА_3 неодноразово письмово звертався до органу досудового розслідування надати йому матеріали кримінального провадження для ознайомлення та надання йому постанови про закриття кримінального провадження для його оскарження в судовому порядку. Натомість ОСОБА_3 отримує письмові відповіді про неможливість надання йому справи для ознайомлення у зв`язку з її відсутністю та неможливістю встановлення місця її знаходження.

Суд дійшов виснову, що у кримінальному провадженні №0000867 не було проведено жодної слідчої дій.
Відповідно до повідомлень, постанова про закриття кримінального провадження скасована не була.
У ході досудового розслідування, слідчим була допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих дій та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: п. 1) скасування рішення слідчого чи прокурора.

Згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Частина 2 даної статті говорить, що доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У судовому засіданні встановлено, що слідчий СВ Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області, діяв у відповідності з п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України, тобто прийняв процесуальне рішення, у випадках, передбачених КПК України, у тому числі, щодо закриття кримінального провадження.

Відповідно до постанови слідчого СВ Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області від 25.09.2014 про закриття кримінального провадження, ним виконано процесуальну дію в порядку та в строки, визначені КПК України у кримінальному проваджені №0000867, та ним закрите дане кримінальне провадження.

Винесена слідчим постанова всупереч ч. 2 ст. 9 Кримінального Процесуального кодексу України, не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Відповідно до практики ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ, є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необгрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини ... або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В Рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало протії України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови, повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. В оскаржуваній постанові, повного та об`єктивного змісту обставин, по суті кримінального правопорушення не викладено, інформація про їх перевірку - відсутня, обставини, з цього приводу, повністю не досліджені та оцінки доказам не надано, посилань на належні положення КПК не здійснено, а відтак, і рішення про закриття кримінального провадження, є не вмотивованим, а оскаржувана постанова, є безпідставною.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» (заява №10919/05), за ст. 1 Конвенції, держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи визначені в Конвенції, також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинно забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів, для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту. За таких обставин, скаржник вважає, що оскаржувана постанова є передчасною, належним чином не вмотивованою, ґрунтується на неповному дослідження всіх обставин справи, тобто винесена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, без проведення ефективного, повного та неупередженого розслідування, що є підставою, для скасування вказаного рішення.

Разом з цим, при закритті кримінального провадження слідчим СВ Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області вимоги ст. 91 КПК України при закритті кримінального провадження за №0000867 від 01.06.2014, не виконані.

Таким чином, повне, всебічне та об`єктивне розслідування кримінального провадження слідчим СВ Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області не проведено, не виконаний можливий комплекс слідчих дій за кримінальним провадженням, не проведені необхідні слідчі дії, що дає слідчому судді підстави для скасування постанови слідчого СВ Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області від 25.09.2014 про закриття кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 24, 26, 114, 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області від 25.09.2014 про закриття кримінального провадження №0000867 від 01.06.2014 - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області від 25.09.2014 про закриття кримінального провадження №0000867 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає у відповідності до положень ст. 307 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1