Провадження №11-сс/801/548/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників провадження:
адвоката заявника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,
представників органу досудового розслідування ОСОБА_8
та ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Київського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно заяви ОСОБА_6 від 06.07.2020 року про вчинення кримінального правопорушення.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР по заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Скарга мотивована тим, що 06.07.2020 ОСОБА_6 звернулась до Київського ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Однак, всупереч положенням ст. 214 КПК України заява ОСОБА_6 від 06.07.2020 не була внесена до ЄРДР протягом 24 годин. Заявник вважає дану бездіяльність органу досудового розслідування незаконною, а тому просить зобов`язати Київський ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області внести відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_6 від 06.07.2020 про скоєння кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 липня 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви ОСОБА_6 від 06.07.2020 про вчинення кримінального правопорушення - відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.07.2020 скасувати повністю та ухвалити нову, якою зобов`язати уповноважену особу Київського відділення поліції Вінницької області ГУНП у Вінницькій області, протягом доби на підставі поданої нею заяви від 06.07.2020 року, в порядку ст.214 КПК України внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення та розпочати досудове слідство за ч.1 ст.289 КК України, за фактом незаконного заволодіння гр. ОСОБА_10 належним їй на праві власності транспортним засобом.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням процесуального закону та норм процесуального права, так як твердження слідчого судді щодо наявності в даному випадку майнового спору між колишнім подружжям, не відповідають дійсності. Так як злочин відносно неї було вчинено гр. ОСОБА_10 , і вона як законний власник має право вільно володіти, розпоряджатись та користуватись автомобілем. Наявність майнового спору між нею та гр. ОСОБА_11 , не надає ні гр. ОСОБА_10 , ні гр. ОСОБА_11 , які діючи в складі групи осіб обманим шляхом заволодіти, а потім протиправно утримувати її майно. Тому вона вважає, що їхні дії слід кваліфікувати в межах кримінального законодавства.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат заявника ОСОБА_6 ОСОБА_7 подану його довірителькою апеляційну скаргу підтримав повністю, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Представники органу досудового розслідування Київського ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області заперечили щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , вважають її безпідставною, а ухвалу слідчого судді від 20.07.2020 законною та обґрунтованою.
Мотиви суду.
Заслухавши суддю-доповідача, адвоката заявника, представників органу досудового розслідування, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частиною 2 ст.1 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів скарги та було встановлено в суді першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_6 звернулася до Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України в порядку ст.214 КПК України. В своїй заяві вказувала на те, що їй згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 14.11.2018 року належить автомобіль марки Toyota модель Camry, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 .

Маючи довірливі відносини з гр. ОСОБА_10 , який був водієм її колишнього чоловіка ОСОБА_11 , без будь яких пересторог, на його прохання перепаркувати автомобіль в межах її двору для надання можливості проїзду іншим автомобілям, надала ключі від вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію не передавала. Скориставшись довірливими відносинами ОСОБА_10 незаконно та протиправно заволодів належним їй автомобілем. Зі слів колишнього її чоловіка ОСОБА_11 , на її звернення, з даного приводу відомо нічого не було.

Згідно листа Т.в.о. начальника Київського ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 від 28.07.2020, адресованого Тамарі Клюсі, її повідомлення з приводу неправомірних дій з боку громадянина ОСОБА_10 було зареєстровано до ІТС ІПНП Київського ВП ВВП ГУ НП у Вінницькій області за №8294 від 06.07.2020 року. Повідомлено, що в ході розгляду її заяви проводилась перевірка фактів викладених у її зверненні та було встановлено, що автомобіль, який набутий в спільному подружньому житті знаходиться у колишнього її чоловіка гр. ОСОБА_11 , у зв`язку з чим між нею і її колишнім чоловіком виникли цивільно-правові відносини, які розглядаються виключно судами в порядку приватного звинувачення,тому рекомендували їй звернутись до Вінницького міського суду. Також зазначили, що під час розгляду звернення ознак, які б свідчили про вчинення відносно неї кримінального правопорушення виявлено не було.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_6 слідчий суддя суду першої інстанції прийшов до висновку, що невнесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування, по заяві ОСОБА_6 від 06.07.2020 є обґрунтованим, оскільки відомості зазначені у її заяві були спростовані представником органу досудового розслідування, у зв`язку з чим неможливо стверджувати про наявність обставин, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення та підтверджують реальність конкретної події злочину. Також слідчим суддею було встановлено наявність майнового спору між заявником та її колишнім чоловіком ОСОБА_11 , а тому вважав, що спірні питання щодо поділу майна підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже , критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У своїй заяві ОСОБА_6 вказувала на те, що саме дії гр. ОСОБА_10 відносно неї містять ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, проте при перевірці фактів викладених у її заяві Київським відділенням поліції Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області, а саме було відібрано пояснення у гр. ОСОБА_10 від 06.07.2020, пояснення у гр. ОСОБА_11 від 06.07.2020, який є колишнім чоловіком ОСОБА_6 та власноручно написаної ним розписки вбачається, що автомобіль марки Toyota модель Camry, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 знаходиться у нього на зберіганні до прийняття судом рішення про розподіл майна подружжя. У зв`язку з чим, з метою забезпечення позову на вказаний автомобіль судом було накладено арешт.

Також в судовому засіданні в апеляційному суді адвокат ОСОБА_6 - ОСОБА_7 повідомив, що дійсно в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільний позов про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя ОСОБА_6 до ОСОБА_11 , а також є ухвала про забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту на майно, в тому числі на вказаний автомобіль.

Враховуючи, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_6 , з урахуванням вимог ч.2 ст.94 КПК України, вбачається, що заявник шляхом реалізації наданого їй права порушення перед слідчим суддею питання щодо здійснення судового контролю щодо дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, обирає для себе найменш обтяжливий спосіб захисту цих прав. Оскільки в даному випадку вбачається належність даних відносин до категорії цивільно-правових.

Отже, не зважаючи на те, що заява ОСОБА_6 хоча й складена таким чином, що має назву, як заява про злочин, але сама по собі містить лише перелік фактичних обставин, пов`язаних із цивільними правовими відносинами, які існують між заявником та іншими учасниками правовідносин, коло яких визначено категорією відповідних цивільних спорів, а тому, на переконання колегії суддів, таку заяву за своєю суттю не можна визнати як заяву про вчинене кримінальне правопорушення в розумінні положень ст.214 КПК України.

Разом з тим, посилання заявника на вимоги ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки вбачається, що ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Крім того, уповноваженим органом досудового розслідування в межах компетенції заявнику було надано відповідну відповідь та роз`яснення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а наведені доводи в апеляційній скарзі викладених в ній висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Київського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно заяви ОСОБА_6 від 06.07.2020 року про вчинення кримінального правопорушення - залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4