У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,з участю прокурора ОСОБА_3 ,підозрюваного ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадяниня України, що має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрований та фактично мешкав до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.1 ст.115 КК України по матеріалам досудового розслідування за № 0002540 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 26.11.2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 ,за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 ,звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 ,якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,що передбачене ч.1 ст.115 КК України.

В клопотанні зазначив,що ОСОБА_4 підозрюється у тому,що 25 листопада 2020 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, він,знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на умисне вбивство, на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_7 , з метою реалізації своїх протиправних дій, тримаючи в лівій руці предмет схожий на ніж, наніс один удар в область грудної клітини зліва ОСОБА_7 , тобто у життєво важливий орган, чим спричинив, згідно лікарського свідоцтва про смерть № 5487 від 26.11.2020, складеного судово-медичним експертом КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної Ради: гостру крововтрату, одиночне сліпе проникаюче колото-різане поранення тулубу з ушкодженням внутрішніх органів, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_7 , тим самим ОСОБА_4 , вчинив умисне вбивство потерпілого.

ОСОБА_4 пред`явлено підозру у тому,що він вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.

Слідчий просить про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 з посиланням на те,що останній обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину,передбаченого ч.1 ст.115 КК України,раніше був судимий,не працює,у відсутність запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою підозрюваний може продовжити злочинну діяльність,а також ухилятися від органу досудового розслідування та суду,впливати на потерпілого та свідків. До закінчення строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваного у виді тримання під вартою,який спливає 24.01.2021 р.,досудове розслідування не може бути завершено,тому є необхідність продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на строк досудового розслідування до 26.02.2021 р.

В суді слідчий підтримав доводи клопотання, просить про його задоволення. Пояснив,що у слідства є підстави вважати наявними ризики втечі підозрюваного,продовження злочинної діяльності та незаконного впливу на потерпілого і свідків. Така позиція слідства ґрунтується на відомостях про особу підозрюваного,який не працює та не має джерела для існування,раніше неодноразово судимий за злочини проти життя та здоров`я особи,обізнаний про адреси мешкання потерпілої та свідків,які входять до найближчого кола його спілкування.

Прокурор вважає,що клопотання підлягає задоволенню з тих самих мотивів,на які посилається слідчий та просив врахувати ризики можливого переховування підозрюваного від досудового розслідування та суду,незаконного впливу на свідків,оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово був судимий,у тому числі за вбивство,свідки по справі входять до його найближчого оточення.

Підозрюваний вважає,що відносно нього можливо змінити запобіжний захід на більш м`яких,оскільки він не переховувався від слідства,надалі зобов`язується з`являтись за першим викликом.

Захисник ОСОБА_5 висловила узгоджену з підзахисним правову позицію та заперечує проти задоволення клопотання з посиланням на те,що вказані у клопотанні слідчого ризики відносно ОСОБА_4 є недоведеними,він має постійне місце проживання,де до затримання мешкав з матір`ю,є особою з інвалідністю,з хронічним захворюванням,тому до нього можливо обрати запобіжний захід більш м`якого виду.

Заслухавши думку учасників процесу,перевіривши їхні доводи матеріалами справи, слідчий суддя дійшов висновку,що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.29 Конституції України,ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку,встановлених законом.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 р.(із змінами)»Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадії досудового розслідування»,тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише за наявності підстав вважати,що інші запобіжні заходи ,передбачені законом,не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків,передбачених КПК України.

За змістом ст. 178 КПК України,при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до положень ст. ст. 132, 183 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст.197,199 КПК України,за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин,які свідчать про те,що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики,які виправдовують тримання особи під вартою,строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

З наданих суду разом з клопотанням матеріалів суд встановив наступне.

26.11.2020 р.до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002540 внесено відомості про почате досудове розслідування за фактом насильницької смерті ОСОБА_7 ,яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 .

В результаті проведених слідчих дій отримані дані про те,що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_4 ,якому 26.11.2020 р.повідомлено про підозру у вчиненні злочину,передбаченого ч.1 ст.115 КК України,про що свідчить зміст наданих до клопотання протоколів,зокрема,допиту потерпілого,свідків,протоколу огляду місця події.

Обгрунтованість підозри відносно ОСОБА_4 узгоджується з узагальнюючим визначенням цього поняття,сформульованих у правових позиціях Європейського Суду,зокрема,у рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011 р.,за змістом якого термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або обставин,які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому,що особа могла вчинити це правопорушення.

Згідно протоколу затримання, ОСОБА_4 фактично був затриманий 25.11.2020 р.о 23 год.40 хв.

Ухвалою слідчого судді від 27.11.2020 р.відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 24.01.2021 р.включно,без визначення розміру застави.

Постановою в.о.керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 строк досудового розслідування кримінального провадження продовжений до 26.02.2021 р.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного,слідчий суддя враховує обґрунтованість підозри, а також відомості про його особу: ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий,в тому числі за злочини життя та здоров`я людини,зрозумілих джерел доходів не має,соціальні та родинні зв`язки підозрюваного та наявність постійного місця проживання не є настільки міцними та впливовими на поведінку ОСОБА_4 ,щоб утримати його від продовження злочинної діяльності та гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків,належну процесуальну поведінку,запобігти ризику втечі як особи,який загрожує кримінальне покарання за особливо тяжкий злочин.

Знаходячись на волі,підозрюваний має можливість перешкодити ефективному розслідуванню,впливати на свідків,які є очевидцями події,знайомі з підозрюваним,мешкають за відомими йому адресами.
Тяжкість обвинувачення ,хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою,проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик вчеті настільки,що його неможливо відвернути,не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р.ЄСПЛ зазначив,що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Всі викладені обставини свідчать про суспільну небезпечність цієї особи ,що дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку,є високим ризик втечі підозрюваного від правосуддя з метою уникнути можливо покарання,незаконного впливу на потерпілого та свідків,запобігти яким,обравши менш суворий запобіжний захід,ніж тримання під вартою,вочевидь неможливо.
Слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини,а також практику Європейського суду з прав людини,згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас,Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те,що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Позиція захисту про можливість обрання до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово є неприйнятною,оскільки не доведено,хто є власником житла за місцем реєстрації підозрюваного,у якому під час дії цього запобіжного заходу перебуватиме ОСОБА_4 ,не надано його згоди на використання житла з такою метою,не підтверджено наявності у ОСОБА_4 зрозумілого джерела існування у цей період,а ,крім того,за вказаною адресою мешкає особа,яка є свідком обвинувачення у справі,що очевидно призведе до спілкування підозрюваного та свідка.

Зважаючи на суспільний інтерес,який,з урахуванням презумпції невинуватості,виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя з урахуванням викладеного продовжує відносно ОСОБА_4 строк тримання під вартою на строк досудового розслідування до 26.02.2021 р.включно.

Керуючись ст.177,179,180,181,182,183,184,193,196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИЛА :

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 ,підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, на строк до 26 лютого 2021 року включно.

Ухвалу для виконання направити уповноваженій службовій особі Запорізького СІЗО, вручити копію ухвали підозрюваному,захиснику та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1