Справа №463/1075/21
Провадження №1-кс/463/863/21
У Х В А Л А

04 лютого 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , що погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР у м. Львові, Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000104 від 04 вересня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворів Львівської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час утримується в державній установі «Львівська установа виконання покарань №19», раніше неодноразово судимому, 06.03.2012 року Яворівським районним судом Львівської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; в даний час утримується під вартою за ухвалою Городоцького районного суду Львівської області за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

слідчий звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 2 місяці.

Клопотання мотивує тим, що органом досудового розслідування здійснюється розслідування кримінального провадження №0000104 від 04 вересня 2019 року щодо ОСОБА_5 , який у групі з іншою особою, перебуваючи в умовах ізоляції, від суспільства, за допомогою прихованих від адміністрації установи мобільних засобів телефонного зв`язку організували незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, та у подальшому керували діями інших осіб по переміщенню вказаного наркотичного засобу до ДУ «ЛУВП №19». Окрім того у незаконному придбанні і зберіганні без мети збуту наркотичного засобу метадону, який незаконно зберігав по місцю свого перебування у камері №151 ДУ «ЛУВП №19», де він утримувався.

Вважає, що підставою застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України. Слідство вважає, що є підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на учасників кримінального провадження у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний під час розгляду клопотання визнав, що дійсно у камері, де він утримувався, проводився обшук і було вилучено наркотичний засіб, але не у нього. В частині підозри та запобіжного заходу покладається на думку захисника.

Захисник просить врахувати, що підозрюваний уже утримується під вартою і на його думку ризики передбачені ст.177 КПК України виключаються, але у вирішенні клопотання покладається на суд.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам. Просить врахувати, що у випадку звільнення з під варти у іншому провадженні, обвинувачений може скритися від слідства і суду, а тому питання обрання запобіжного заходу у вказаному провадженні слід розглядати самостійно незважаючи на наявність у нього запобіжного заходу у іншому провадженні.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів подання вбачається, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000104 від 04 вересня 2019 року за ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України ОСОБА_5 повідомлено 02 лютого 2021 року.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному.

Так, обґрунтованість підозри висунутої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протокол обшуку від 13.08.2020 року, висновком експерта від 13.08.2020 року, протоколом обшуку від 16.10.2020 року, висновком експерта від 12.11.2020 року, протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомукаційних мереж від 23.09.2020 року, висновком експерта за результатами проведення криміналістичної експертизи відео-звукозапису, ухвалою суду про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням у ДУ «ЛУВП №19».

А тому слідчий суддя погоджується з тим, що перелічені вище докази вказують на те, що підозрюваний міг вчините інкриміноване правопорушення, а отже підозра є достатнього обґрунтованою.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. При цьому КПК України передбачає обрання запобіжного заходу по кожному провадження самостійно, незалежно від наявності такого у іншому провадженні.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється слідчими органами у вчиненні тяжкого злочину та до нього може бути застосовано покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний у випадку звільнення умовно-достроково чи зміни запобіжного заходу у іншому провадженні може переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки, злочин, у вчиненні якого він підозрюється належить до тяжких, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. При цьому, Кримінальний кодекс України не передбачає можливості звільнення особи від відбування покарання з випробуванням чи застосування більш м`якого покарання, ніж передбачене санкцією частини статті, у випадку засудження. При цьому слід врахувати, що підозрюваний неодноразово судимий і усвідомлює те, що у випадку доведеності винуватості у скоєному, йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін. Вказане саме по собі свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування як на території України, так і поза її межами, з метою уникнення покарання у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється.

Обґрунтованим є також ризик того, що перебування на волі ОСОБА_5 не виключає можливість впливати на свідків, понятих та експертів у кримінальному провадженні, залякувати їх, спонукаючи до зміни показів та висновку експерта, а також схиляння їх до дачі завідомо неправдивих показань, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню.

Слідчий суддя також погоджується, що доведеними є ризики того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може як особисто так і за допомогою залучення інших осіб, впливати на інших співучасників інкримінованих дій з метою вироблення єдиної позиції захисту, або впливати на них з метою обрання незаконного способу захисту.

При цьому, слідчий суддя погоджується, що враховуючи роль підозрюваного у інкримінованих діях, мету залучення до кримінального діяння, його спосіб життя, манери і стиль спілкування, які зафіксовані у протоколах слідчих (розшукових) дій, копіях судових рішень, є очевидним, що вказана особа є схильною до правопорушень, а тому є всі підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Окрім цього, відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до положень ч.ч.4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий пропонує визначити максимальний розмір застави до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому посилається на можливість внесення такої підозрюваним, виходячи з його майнового стану.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, та з урахуванням наданих недостатніх даних слідчим про можливість внесення максимального розміру застави і обґрунтовані доводи сторони захисту щодо недостатності майнового стану підозрюваного для сплати максимального розміру застави, слідчий суддя вважає, що у даному випадку необхідно визначити розмір застави, який передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 207, 208, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

клопотання слідчого задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення ухвали 04 лютого 2021 року о 14 годині 00 хвилин.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 113 500 грн. (сто тринадцять тисяч п`ятсот гривень)

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи;

4) носити електронний засіб контролю.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1