Провадження № 1-кс/686/768/21
У Х В А Л А
19 січня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, -
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.
Слідчий, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, що, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає її розгляду по суті.
Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали кримінального провадження, прихожу до наступних висновків.
Положенням частин 1 та 2 ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи автоматично, зокрема з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. При цьому, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті слідчий або прокурор зобов`язані винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
З матеріалів даного кримінального провадження встановлено, що слідчим вказані вимоги ст..55 КПК України не виконані: так, за наявності заяви ОСОБА_3 в якій останній зазначив про вчинений стосовно нього злочин, на підставі якої і здійснюється досудове розслідування у даному провадженні, слідчим пам`ятка про права та обов`язки останньому не вручалася та відповідно постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні не ухвалювалася. При цьому суд зазначає, що постанова слідчого від 20.08.2020 року якою було відмолено у залученні ОСОБА_3 до участі у цьому провадженні як потерпілого була скасована ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14.09.2020 року. У подальшому слідчим жодних дій, передбачених ст.55 КПК України (направлення особі пам`ятки про права та обов`язки як потерпілого чи ухвалення відповідного процесуального рішення щодо відмови у визнанні останнього потерпілим у цьому провадженні) слідчим не здійснено.
Також суд звертає свою увагу на те, що фактично слідчим статус ОСОБА_3 як потерпілого не визнається, про що свідчить той факт, що останнього викликають на допит у даному провадженні лише як свідка.
Керуючись ст.ст.55, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1