КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року, відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Зугдіді, Республіка Грузія, є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України
за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 вересня 2020 року включно.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя вказав, що прокурором в судовому засіданні доведено продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, такого ступеню, які виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 та прийшов до висновку, що жоден інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, на даній стадії досудового розслідування не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України і не забезпечить належної поведінки і виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07липня 2020 року, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави.
Як зазначає сторона захисту, слідчим у клопотання не зазначена потреба у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, з огляду на те, що ОСОБА_6 жодним чином не перешкоджав встановленню істини у кримінальній справі, своєчасно з`явився за повісткою і не зник. ОСОБА_6 є батьком чотирьох дітей, троє із яких не досягли вісімнадцяти річного віку.
Також, захисник посилається на те, що при застосуванні запобіжного заходу не було встановлено достатніх підстав, що вказують на участь ОСОБА_6 у злочинному угрупуванні, так як жодного із затриманих він не знав.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисника щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставинах і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005891 від 27 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

20 березня 2020 року ОСОБА_6 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

21 березня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

21 березня 2020 року відносно ОСОБА_6 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

14 травня 2020 року строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено Шевченківським районним судом міста Києва до 12 липня 2020 року.

07 липня 2020 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, №0001277 до шести місяців.

30 червня 2020 року старший слідчий в особливо важливих справах СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року, задоволено вказане клопотання слідчого та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_6 трок тримання під вартою, до 04 вересня 2020 року включно.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились.
Також, слідчий суддя суду першої інстанції ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання. Зокрема, як вбачається із матеріалів справи, у даному кримінальному провадженні необхідно отримати аналіз трафіків телефонних з`єднань; отримати висновки ряду вже призначених експертиз: призначити судово порівняльні молекулярно - генетичні експертизи; пред`явити потерпілому ОСОБА_9 для впізнання речі підозрюваних, вилучених під час складення протоколів затримання в порядку ст. 208 КПК України; пред`явити потерпілому ОСОБА_10 для впізнання предмет схожий на ніж; провести з потерпілим ОСОБА_10 слідчий експеримент, з метою відтворення подій 03.12.2019 р., а саме вчинення відносно нього кримінального правопорушення; провести з потерпілим ОСОБА_9 слідчий експеримент, з метою відтворення подій 03.12.2019 р., а саме вчинення відносно нього кримінального правопорушення; звернутись до суду з клопотанням про надання тимчасового доступу до документів, а саме історії хвороби потерпілого ОСОБА_11 , в зв`язку з нанесенням останньому тілесних ушкоджень під час вчинення відносно нього розбійного нападу, що мало місце 26.12.2018 р.; призначити судово - медичну експертизи для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень спричинених потерпілому ОСОБА_11 ; звернутись до суду з клопотання про тимчасовий доступ до документів державної митної служби України та отримати інформацію про ввезення на територію України транспортного засобу марки «ВМW Х5», з реєстраційним номером НОМЕР_1 ; отримати відповідь з Державної міграційної служби про отримання гр. ОСОБА_12 паспорту громадянина України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; призначити судово технічну експертизу документів; розсекретити матеріали негласних слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженні № 0010212 від 03.12.2019.
Разом з цим, слідчий суддя врахував тяжкість злочину, обставини вчинення злочинів, дані про особу підозрюваного, та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи (рішення у справі "Мюллер проти Франції" п.п.35-45), а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника про відсутність обґрунтованої підозри та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді.

Так, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. При цьому місцевий суд не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства").

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Отже, істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з дотриманням в цілому вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає такими, що не тягнуть за собою скасування судового рішення, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 вересня 2020 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргузахисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3815/2020
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_14
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1