Справа № 359/7252/20
Провадження № 1-кс/359/1916/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(про застосування запобіжного заходу)

16 вересня 2020 м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною фіксацією технічними засобами клопотання прокурора ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Молодецьке Маньківського р-ну Черкаської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :
16.09.2020 слідчий СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001731 від 14.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 13.09.2020 близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходився по вул. Київський Шлях, м. Борисполь, Київської області. Проходячи біля будинку №24 ОСОБА_4 , помітив у дворі вищевказаного будинку припаркований автомобіль марки "ВАЗ 2101" червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1980 року випуску, який належить ОСОБА_7 .

В цей же час у нього виник злочинний намір на незаконне заволодіння автомобілем марки "ВАЗ 2101" червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, в супереч волі власника, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання шляхом розбиття цеглиною переднього бокового пасажирського скла, відчинив водійські двері автомобіля марки "ВАЗ 2101", державний номерний знак НОМЕР_1 , та сів до вказаного автомобіля, де за допомогою з`єднання дротів завів його і тим самим незаконно заволодів транспортним засобом.

Таким чином, отримавши можливість керувати вказаним транспортним засобом ОСОБА_4 поїхав на ньому до виїзду з м. Борисполя в напрямку м. Переяслава, де в подальшому був зупинений працівниками поліції.

14.09.2020 о 19 год. 00 хв. повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Факт вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування сукупністю доказів, а саме: заявою ОСОБА_7 про злочин, а саме викрадення автомобіля; оглядом місця події від 14.09.2020 за адресою: АДРЕСА_3 , де зафіксовано місце вчинення злочину; оглядом місця події від 14.09.2020, за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Сергія Камінського, 4, під час якого вилучено транспортний засіб марки "ВАЗ 2101" червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1980 року випуску, всередині якого також виявлено та вилучено мобільний телефон марки «HUAWEI» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , рюкзак сірого кольору з написом «EXPLORATION» із чорною маскою, кофтою сірого кольору, штанами спортивними сірого кольору з написом «adidas»; показаннями потерпілого ОСОБА_7 від 14.09.2020, який свідчить про те, що у його володінні перебуває автомобіль марки "ВАЗ 2101" червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було викрадено; показаннями свідка ОСОБА_8 від 14.09.2020, який повідомив, що 14.09.2020 ним разом з ОСОБА_9 під час патрулювання було виявлено порушника, який рухався без ближнього світла у темну пору доби на автомобілі марки "ВАЗ 2101" червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1980 року випуску. Під час переслідування водія вказаного автомобіля, який у подальшому представився як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зупинено. Під час перевірки документів ОСОБА_4 пояснив, що транспортний засіб, на якому він рухався напередодні викрадений ним за адресою: АДРЕСА_3 ; показаннями свідка ОСОБА_9 , які є аналогічними до показань ОСОБА_8 ; показаннями підозрюваного ОСОБА_4 від 14.09.2020, який визнав свою провину у вчиненні злочину, а саме у незаконному заволодінні автомобілем марки "ВАЗ 2101" червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1980 року випуску; слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 16.09.2020.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність вказаних ризиків свідчать наступні факти: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк трьох до п`яти років, а тому будучи обізнаним про вид та розмір покарання, що йому загрожує, може ухилятися від органу досудового розслідування, суду, чим унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім того, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, тобто немає постійного джерела прибутку, не одружений, дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Відповідно до показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підозрюваний ОСОБА_4 вже намагався втекти з метою уникнення покарання за вчинення злочину. Розслідування кримінального провадження тільки розпочато, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, через неможливість постійного контролю за його діями, зможе незаконно впливати на потерпілого.

ОСОБА_4 не маючи джерела доходу, може вчинити інші кримінальні правопорушення проти власності. Крім того, не зважаючи на те, що обвинувальний акт щодо підозрюваного ОСОБА_4 09.07.2020 направлений до Соснівського районного суду м. Черкаси за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, санкція якого передбачає позбавлення волі строком від трьох до семи років позбавлення волі, останній належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин.

Крім того, застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, через відсутність самоконтролю, не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації. Не можливе і застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням, до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу.

З метою запобігання цих ризиків, слідчий СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, за погодженим з прокурором Бориспільської місцевої прокуратури, просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою.

У судовому засіданні прокурор Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити його з підстав зазначених в ньому.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні даного клопотання та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання за місцем якого характеризується позитивно, раніше не судимий.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечує проти задоволення клопотання. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що наведені ризики є надуманими. Крім того, він не збирається переховуватись від слідства та суду, оскільки має постійне місце проживання та не офіційне місце роботи. Вину визнав, щиро розкаявся. Тому просить відмовити у задоволенні клопотання та за можливості застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового процесу, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001731 від 14.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

13.09.2020 близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходився по вул. Київський Шлях, м. Борисполь, Київської області. Проходячи біля будинку №24 ОСОБА_4 , помітив у дворі вищевказаного будинку припаркований автомобіль марки "ВАЗ 2101" червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1980 року випуску, який належить ОСОБА_7 .

В цей же час у останнього виник злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобіль марки "ВАЗ 2101" червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, в супереч волі власника, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання шляхом розбиття цеглиною переднього бокового пасажирського скла, відчинив водійські двері автомобіля марки "ВАЗ 2101", державний номерний знак НОМЕР_1 , та сів до вказаного автомобіля, де за допомогою з`єднання дротів завів його і тим самим незаконно заволодів транспортним засобом.

Таким чином, отримавши можливість керувати вказаним транспортним засобом ОСОБА_4 поїхав на ньому до виїзду з м. Борисполя в напрямку м. Переяслава, де в подальшому був зупинений працівниками поліції.

14.09.2020 о 19 год. 00 хв. повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Згідно з ч. 1 ст.177, ч. 1 ст.178 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Як вбачається з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти заявленим ним ризикам. Цей запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

14.09.2020 слідчим СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001731 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі строком до п`яти років, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

У відповідності до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - ЄСПЛ зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що на даний час стороною обвинувачення не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України Кодексу, і на які вказує прокурор.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме тих, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується, слідчий суддя вважає, що такі доводи є необґрунтованими, та є лише припущеннями слідства.

Таким чином, прокурором, у відповідності до ст.177, 184 КПК України в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, не надано жодних доказів, які обумовлюють обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; майновий стан підозрюваного та наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої статті 194 КПК України.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики ЄСПЛ.

Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 5 Конвенції є важливою складовою принципу верховенства права. ЄСПП також підтвердив, що дана стаття гарантує основоположне право на свободу та недоторканність. Це право є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції (рішення у справах «Де Вілде, Оомс і Версип проти Бельгії» (De Wilde, Ooms and Versyp v. Belgium), 18 червня 1971 року, п. 65, SeriesAno. 12, та «Вінтерверп проти Нідерландів» (Winterwerpv. the Netherlands), 24 жовтня 1979 року, п. 37, SeriesAno. 33).

Кожен має право на захист цього права, що означає, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи (рішення у справі «Вікс проти Сполученого Королівства»(Weeksv. theUnitedKingdom), 2 березня 1987 року, п. 40, SeriesAno. 114), крім випадків, встановлених у пункті 1статті 5. Цей перелік винятків є вичерпним (рішення у справі «Лабіта протииІталії» (Labita v. Italy) [GC], No 26772/95, п. 170, ECHR 2000-IV, і «Куінн проти Франції» (Quinnv. France), 22 березня 1995, п.42, Series Ano. 311), і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands), 8 червня 1976 року, п. 58, Series A no. 22, і «Амур проти Франції» (Amuur v. France), 25 червня 1996 року, п. 42, Reports 1996-III).

Суд нагадує що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція і згідно з якою всі закони мають бути сформульовані з достатньою чіткістю, що дозволяє громадянину при потребі за допомогою одержання відповідної консультації передбачити достатньою за даними обставинами мірою наслідки, до яких може призвести дана дія («Барановський проти Польщі» (Baranowskiv. Poland), No 28358/95, пп. 5052, ECHR 2000-III).

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і повинен застосовуватись лише у виключних випадках.

Із урахуванням вищезазначеного, враховуючи те, що вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України є нетяжким, раніше не судимий, відповідно до наданих пояснень підозрюваного та його захисника, що підтверджено у судовому засіданні документами встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, негативні характеристики в матеріалах клопотання відсутні, викрадений транспортний засіб повернуто стороні потерпілого. ОСОБА_4 повністю визнає провину у скоєнні злочину, щиро розкаюється та шкодує про скоєне. Обіцяв всіляко сприяти слідству у розкритті злочину. Підстави переховуватися від досудового слідства та суду в останнього немає, так як він має неофіційне місце роботи.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_4 більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме домашнього арешту у нічний час, оскільки саме такий запобіжний захід є співмірним з урахуванням вимог ч. 1 ст. 177 та не суперечить ч. 5 ст. 176 КПК України.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати домашній арешт в нічний час з 20:00 год. до 06:00 год., без застосування електронних засобів контролю та роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 177-178, 181, 376 КПК України, суд,
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Молодецьке Маньківського р-ну Черкаської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час з 20:00 год. до 06:00 год., без застосування електронних засобів контролю, строком на 60 днів до 15.11.2020 включно.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Адреса житла, яке підозрюваному ОСОБА_4 забороняється залишати: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками самостійно чи через інших осіб;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу для виконання та контролю виконання передати в Маньківський ВП ГУ НП України в Черкаській обл., за адресою: Черкаська обл., смт. Маньківка, вул. Леніна, 26, по місцю перебування під домашнім арештом підозрюваного ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст буде проголошено о 8:50 год. 18.09.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1