Справа № 716/385/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000042 від 06.02.2020 та за №0000121 від 03.05.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні 1 малолітню дитину, військовозобов`язаного, раніше судимого вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02.12.2019 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт терміном на 100 годин, знятого з обліку 21.02.2020 у зв`язку з відбуттям покарання , -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289 та ч.1 ст.185 КК України , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 05 лютого 2020 року біля 15 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, розуміючи протиправне значення своїх дій, переслідуючи раптово виниклу мету на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи на території домогосподарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , де розпивав спиртні напої із ОСОБА_7 та братом власника господарства ОСОБА_8 , скориставшись тим, що автомобіль марки ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору був не зачинений, зламавши замок запалювання та з`єднавши електричні дроти, які йшли до замка запалювання, намагався запустити двигун вище вказаного автомобіля. Однак не запустивши двигун за допомогою з`єднаних електричних дротів, які вели до замка запалювання, спробував запустити двигун, із накату, при цьому повідомивши ОСОБА_7 , про те що він придбав вищевказаний автомобіль та попросив останнього сісти за кермо автомобіля. Після чого під керування ОСОБА_7 виштовхав автомобіль марки ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 із території домогосподарства ОСОБА_9 .

Після заволодіння автомобілем марки ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що вчинено актовий запис №71 від 24.12.2009 року та яким користувався ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 в подальшому із місця вчинення кримінального правопорушення на викраденому автомобілі зник у невідомому напрямку, розпорядвшись ним на власний розсуд.

Також 23.04.2020 року біля 16 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи всередині житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 по місцю проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , маючи раптово виниклий прямий умисел на незаконне заволодіння майном останнього, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, таємно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY J510H J5 BLACK» чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта №305-Р від 27.05.2020 року становить 2066 гривень 67 копійок, який знаходився на столі в приміщенні коридору вказаного будинку та який належить ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 2066 гривень 67 копійок.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, 05.02.2020 біля 15 год. в центрі села він розпивав спиртні напитки із своїми односельчанами. Через деякий час в нього виник намір викрасти автомобіль з будинку ОСОБА_9 , мешканця с. Ржавинці. При цьому йому було достовірно відомо, що вказаний транспортний засіб без акумулятора. Пішовши до себе додому та взявши акумулятор, він пішов в напрямку будинку ОСОБА_9 . По дорозі зустрів ОСОБА_7 із яким ще розпили спиртні напитки та разом пішли до помешкання ОСОБА_9 , якого в той день не було вдома. ОСОБА_11 - брат ОСОБА_9 відкрив їм ворота, коли вони намагалися завести автомобіль за допомогою з`єднання електронних дротів, однак їм цього зробити не вдалося, а тому він попросив ОСОБА_7 сісти за кермо і вони в двох виштовхали вказаний транспортний засіб із подвір`я. По дорозі ОСОБА_7 не впорався із керуванням та допустив з`їзд автомобіля в кювет. ОСОБА_5 також зазначив, що залишив ОСОБА_7 біля автомобіля, а сам пішов шукати трактора, що витягне вказаний транспортний засіб. Знайшовши ОСОБА_12 , в якого є трактор, разом із останнім приїхав на те місце де він залишив автомобіль та ОСОБА_7 . Проте останнього на місці не було. Витягнувши автомобіль із кювету, він сів за кермо і поїхав до ОСОБА_13 , оскільки йому було відомо про те, що останній може купити вказаний автомобіль. Приїхавши до будинку ОСОБА_13 , він запропонував останньому купити вказаний транспорт. Отримавши гроші сумі 2500 грн., з них 500 грн. відразу ж віддав 500 грн. ОСОБА_14 за те, що він його витягнув, а решту коштів витратив на власні потреби. Також обвинувачений зазначив, що ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не знали, що він незаконно заволодів автомобілем, оскільки він повідомив їм, що купив вказаний автомобіль у ОСОБА_9 . В подальшому ОСОБА_9 забрав автомобіль від ОСОБА_13 , а він віддав кошти в сумі 2500 грн. останньому.

Крім цього обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 23.04.2020 він хотів здати ОСОБА_6 мідь, яку назбирав напередодні. Біля 16 год. він прийшов до будинку ОСОБА_6 . Оскільки двері були відчинені, то він безперешкодно, маючи завжди вільний доступ до будинку, зайшов в коридор та почав кликати ОСОБА_17 , однак до нього ніхто не вийшов. В цей час він побачив, що на столику в коридорі лежить мобільний телефон марки «SAMSUNGJ5» чорного кольору, який належить ОСОБА_17 . Маючи намір пожартувати із останнім взяв вказаний телефон і пішов додому. По дорозі вимкнув телефон, дістав із нього сім-картку. Пізніше при розмові із ОСОБА_18 запропонував останньому обмінятись мобільними телефонами, однак той відмовився. В подальшому біля 20 год. він викинув вказаний телефон на одній із вулиць с. Ржавинці та пішов додому. Біля 20:30 год. до нього прийшов ОСОБА_6 , якому він зізнався про викрадення телефону та тоді ж повернув йому сім-картку та вказав, де викинув телефон. Наступного дня разом із ОСОБА_6 вони пішли шукати телефон, однак його мобільний телефон не знайшли. На даний час він відшкодував завдані збитки потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_9 , належним чином повідомлений про дату і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву до суду, в якій просив кримінальне провадження розглянути без його участі, обвинуваченого суворо не карати, оскільки не має до нього претензій матеріального та морального характеру.

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 23.04.2020 поїхав на рибалку, а свій мобільний телефон залишив вдома на столі. Ввечері біля 21 год., повернувшись додому виявив, що телефон пропав. Його баба ОСОБА_19 вказала, що до них додому приходив його приятель ОСОБА_5 . В послідуючому він зателефонував до свого сусіда ОСОБА_18 , який повідомив його проте, що ОСОБА_5 пропонував йому помінятись мобільними телефонами, зазначивши, що телефон знаходиться в нього вдома. Дізнавшись про вказане, він вирішив поїхати до ОСОБА_5 і переконатись чи він раптом не викрав його мобільний телефон. Поспілкувавшись із ОСОБА_5 , той зізнався, що викрав мобільний телефон, оскільки хотів пожартувати із ним. Проте ОСОБА_5 повідомив, що телефон він викинув у траву на одній із вулиць, а сім-картку оператора «Київстар» тоді ж повернув йому. Наступного дня він разом із ОСОБА_5 пішли на те місце, де останній викинув телефон, однак телефону там не знайшли. В подальшому він звернувся у поліцію із заявою про викрадення його мобільного телефону. На даний час в нього претензій до обвинуваченого не має, оскільки той відшкодував йому завдані збитки в сумі 2500 грн., просив його суворо не карати.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що обвинувачений та потерпілий не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що учасники судового провадження вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності позиції обвинуваченого, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження та документів, що характеризують особу обвинуваченого, а також досудових доповідей.

Проаналізувавши та оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого кваліфіковані правильно за ч.1 ст.289 КК України та ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки в ході судового слідства було встановлено, що останній заволодів транспортним засобом, а також вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що вчинені обвинуваченим ОСОБА_5 діяння у відповідності до ст.12 КК України (з урахуванням приписів ст.ст. 4, 5 КК України) належать до кримінального проступку та нетяжкого злочину .

При обранні ОСОБА_5 виду покарання суд враховує, що останній повністю визнав свою вину, своїми показами сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся в скоєному, відшкодував потерпілим завдану шкоду, що судом визнаються як обставини, які пом`якшують його покарання.

Суд на підставі статті 67 КК України визнає обставиною, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.289 КК в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання суд приймає до уваги те, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив дані кримінальні правопорушення, маючи непогашену судимість, після попереднього засудження, не відбувши призначеного йому вироком суду покарання у виді громадських робіт, належних висновків не зробив та не став на шлях виправлення, що свідчить про його суспільну небезпечність.

Як вбачається з висновків органу пробації в досудовій доповіді, беручи до уваги високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк створює підвищену небезпеку для суспільства .

Приймаючи до уваги висновок органу пробації, особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання за ч.1 ст. 185 КК України та за ч.1 ст. 289 КК України у виді обмеження волі, яке необхідно відбувати реально.

Згідно ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивовуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.289 КК України суд приймає до уваги визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, від вчинення, якого не настало тяжких наслідків для потерпілого, оскільки автомобіль повернуто останньому, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого. Зазначені обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. З урахуванням думки потерпілого з приводу призначення покарання, особи обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога, на його утриманні перебуває малолітня дитина, яку він сам виховує, суд вважає за можливе застосувати до нього ст.69 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч1 ст. 289 КК України.

Остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_5 слід призначити на підставі ст. 70 ч.1 КК України у виді обмеження волі шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що є необхідним та буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначення саме такого покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Процесуальні витрати на залучення експерта слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати виннуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.289 КК України, призначивши покарання:

за ч.1 ст.185 КК України - у виді обмеження волі на строк 1(один) рік;

за ч.1 ст. 289 КК України із застосуванням ст..69 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши остаточну міру покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1275,4 гривень за проведення судових експертиз.

Речові докази: накладну ТОВ «ТЕХНО СІТУ» - залишити в матеріалах кримінального провадження; сім картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Киїівстар» - залишити власнику ОСОБА_6 за належністю; автомобіль марки ВАЗ 21063 бежевого кольору д.н.з. НОМЕР_1 - залишити власнику ОСОБА_20 за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_21