УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року слідчий суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , скаржника - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чорнобай скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 28 липня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000577 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 28 липня 2020 року про закриття кримінального провадження
№ 0000577, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань
25 листопада 2016 року.
В обґрунтування скарги зазначалося, що вказаною постановою кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України.
Такий висновок слідчого скаржник ОСОБА_3 вважає безпідставним. Стверджувала, що вкотре закриваючи дане кримінальне провадження, слідчий вказує на відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, оскільки на нього не було покладено обов`язок зберігання речового доказу. Проте саме ОСОБА_5 звертався на підставі довіреності від імені ОСОБА_6 до Чорнобаївського районного суду Черкаської області зі скаргою на бездіяльність слідчого і повернення йому тимчасово вилученого майна - автомобіля ВАЗ 21093 (д.н.з. НОМЕР_1 ). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області вказаний автомобіль повернуто саме ОСОБА_5 і попереджено останнього про необхідність зберігання транспортного засобу в придатному стані для використання в кримінальному провадженні. Свій обов`язок по збереженню майна ОСОБА_5 не виконав. Таким чином, ОСОБА_5 зобов`язаний був зберігати цей автомобіль, мав таку можливість, але не виконав ухвалу суду. В його діях наявний склад злочину, а тому слідчий не мав права закривати дане кримінальне провадження.
Присутня у судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримала подану скаргу та просила її задовольнити з підстав, викладених у ній. Зазначала, що досудове розслідування проведено неповно. Слідством встановлено, що ОСОБА_5 автомобіль продав іншій особі. І за таких обставин слідчий все одно чомусь прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення в його діях.
Слідчий Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області
ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві просила проводити розгляд скарги за її відсутності, тьа надала матеріали кримінального провадження.
Заслухавши скаржника, вивчивши скаргу та додані до неї документи, а також дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000577, суд встановив наступне.
Постановою слідчого Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області від 31 грудня 2018 року кримінальне провадження № 0000577, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 листопада 2016 року, - закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
З матеріалів досудового розслідування та оскаржуваної постанови вбачається, що вона винесена слідчим передчасно.
Зокрема, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови слідчий констатує: "Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкакської області від 11 серпня 2014 року у справі №709/2146/14-к зобов`язано слідчого повернути автомобіль ВАЗ-21093, д.н.з. НОМЕР_1 представнику власника ОСОБА_5 . Одночасно слідчий суддя ухвалив: «Попередити ОСОБА_5 про необхідність зберігати речовий доказ у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні». Проте ОСОБА_5 не розписувався в жодному документі про покладення на нього обов`язку».
Разом з тим, з ухвали слідчого судді №709/2146/14-к вбачається, що ОСОБА_5 11 серпня 2014 року був присутній в судовому засіданні, відповідно зі змістом ухвали ознайомлений.
Слідчим не вжито всіх заходів для встановлення хто, коли та в який спосіб передавав (повертав) ОСОБА_5 автомобіль ВАЗ-21093, д.н.з. НОМЕР_1 , чи був він попереджений даною особою про необхідність зберігання транспортного засобу у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, та про кримінальну відповідальність за недотримання цього обов`язку.
Досудовим розслідуванням встановлено місцезнаходження автомобіля і з`ясовано, що транспортний засіб ОСОБА_5 , в порушення вимог ухвали, зміст якої йому відомий, продав автомобіль іншій особі.
Щодо провадження за ч. 1 ст. 388 КК України, в постанові слідчого вказано: «на момент зобов`язання слідчого повернути ОСОБА_5 вказаний автомобіль, останній речовим доказом не визнавався та на нього не накладався арешт».
Разом з тим, арешт на автомобіль ВАЗ-21093, д.н.з. НОМЕР_1 було накладено ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2016 року. З ухвали вбачається, що ОСОБА_5 в судовому засіданні був, відповідно про вказане рішення суду йому відомо. Проте слідчим не вжито заходів для з`ясування чи отримував ОСОБА_5 в суді копію ухвали про накладення арешту на автомобіль.
З допиту свідка ОСОБА_7 вбачається, що він придбав у ОСОБА_5 вказаний автомобіль восени 2016 року.
Проте слідчим більш детально у даного свідка не з`ясовано дату придбання автомобіля ВАЗ, а саме було це до винесення ухвали судом про накладення арешту на автомобіль чи після. В матеріалах кримінального провадження відсутня інформація чи отримував ОСОБА_5 копію ухвали про накладення арешту на автомобіль.
Вказані обставини свідчать про те, що слідчий не забезпечила ефективного, ретельного, всебічного та сумлінного розслідування у даному кримінальному провадженні, внаслідок чого дійшла передчасних та суперечливих висновків.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що його виключають, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження й оцінки слідчим доказів у сукупності.
Відповідно до п. 4 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, з-поміж іншого, обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Згідно з ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого складається мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про, з-поміж іншого, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Разом з тим всупереч вказаним вище процесуальним нормам мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить мотивів прийняття рішення про закриття кримінального провадження та їх обґрунтування.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
З огляду на зазначене вище тільки за результатами проведення необхідних слідчих дій щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, та в залежності від встановленого, є можливим прийняття законного та обґрунтованого рішення, яке у будь-якому випадку має бути належним чином мотивованим.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження підлягає до задоволення.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 2, 9, 24, 303, 307 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 28 липня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000577 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 від 28 липня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000577 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України.
Матеріали кримінального провадження № 0000577 повернути Чорнобаївському відділенню поліції Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1