Дата документу 15.10.2020 Справа № 334/7552/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1724/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/7552/16-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2020 року про вирішення питання про продовження запобіжних заходів щодо обвинувачених

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 ,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 ,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_9 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_10 ,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м.Бердянськ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_11 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_12 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду продовжено строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до 27 листопада 2020 року включно; продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до 27 листопада 2020 року включно; продовжено запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 27 листопада 2020 року включно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просив ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 із застосуванням електронного засобу контролю та забороною спілкування зі свідками і потерпілими. Свої вимоги мотивував тим, що суд незаконно задовольнив клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки дане клопотання не відповідає вимогам ст.ст.177-184 КПК. Так, прокурор в своєму клопотанні взагалі не обґрунтував неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Крім того, як прокурор, так і суд лише констатували, а не обґрунтували наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК. При цьому суд взагалі не міг задовольняти клопотання прокурора, оскільки це клопотання обґрунтовувалося на доказах, які взагалі ще не розглядалися судом. Обвинувачений ОСОБА_7 тримається під вартою вже 4 роки 5 місяці, а необхідність застосування до нього тримання під вартою обґрунтовується переважно тяжкістю обвинувачення, інших підстав, які би заслуговували на увагу, ні прокурором, ні судом наведено не було. Крім того, суд незаконно та невмотивовано відхилив клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу та жодним чином не прокоментував позицію захисника з огляду на практику ЄСПЛ. Між тим, обвинувачений ОСОБА_7 ще до ухвалення остаточного рішення у справі відбув 8 років 10 місяців позбавлення волі (з урахуванням Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), що робить недоцільним ухилення від суду. Даний ризик спростовується і тим, що обвинувачений все життя проживав у м.Запоріжжі, має житло лише в м.Запоріжжі, де мешкає з батьками. Ризик впливу на потерпілих та свідків спростовується тим, що від останніх на протязі 4 років не надходило заяв про тиск і спроби впливати на них. Більш того, запобігти цьому ризику можливо шляхом заборони спілкування з потерпілими і свідками. Крім того, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, власне житло у м.Запоріжжі. Також обвинувачений ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем утримання у слідчому ізоляторі, стягнень та претензій з боку адміністрації не має. Таким чином, ризики, передбачені ст.177 КПК, стороною обвинувачення в повній мірі не доведені і фактично нівельовані через дуже тривале застосування тримання під вартою. При цьому на протязі останніх 1,5 років розгляд справи в суді першої інстанції фактично не просувається і зводиться до чергового механічного продовження строків тримання під вартою обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в апеляційному порядку ніким не оскаржена, то, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК, ухвала суду в цій частині не переглядалася.
З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Хортицького районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ст.257, ч.ч.3, 4 ст.187, ч.1 ст.263 КК, ОСОБА_7 за ст.257, ч.ч.3, 4 ст.187 КК, ОСОБА_10 за ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК, ОСОБА_11 за ст.257, ч.ч.3, 4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.9, 13 ч.2 ст.115 КК, ОСОБА_12 за ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК, ОСОБА_13 за ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК, ОСОБА_14 за ст.257, ч.4 ст.187 КК.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор, з поміж іншого, звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , в ухвалі зазначив, що у даній справі продовжують існувати ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих і свідків, а тому для запобігання цих ризиків необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими у кримінальному провадженні.

Так, з представлених матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та проти власності, які становлять підвищений ступінь суспільної небезпеки. За вчинення даних злочинів передбачено покарання лише у виді позбавлення волі. Обвинувачений не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків.

Крім того, встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 триває і на даний час не завершений, допит потерпілих, свідків судом не проводився.

Наведені вище обставини у їх сукупності давали суду достатні підстави для висновку, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілих і свідків, анкетні дані яких відомі та які судом ще не допитані.

Відтак, зважаючи на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, їх характер та тяжкість, можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (позбавлення волі на строк до 15 років), а також характеристики особи обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст.177, 178, 183 КПК, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 постійного місця проживання та батьків, а також його позитивна характеристика за місцем утримання у слідчому ізоляторі не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та вони не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тривалість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та тривалість судового розгляду, з огляду на встановлені у даному провадженні обставини, не можуть виступати визначальними критеріями, які впливають на визначення обвинуваченому запобіжного заходу.

Твердження захисника про невідповідність клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вимогам процесуального закону спростовуються змістом такого клопотання, яке містить в собі усі відомості, передбачені законом, в тому числі і обґрунтування неможливості запобігти встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими, а отже й достатніми доводи апеляційної скарги захисника про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді також не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2020 року в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4