Єдиний унікальний № 946/3754/20
Провадження № 1-кп/946/509/20
УХВАЛА

про продовження строку запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою

03 вересня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000679 від 14.05.2020 р., за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізмаїл, Одеська область, громадянин України, не працюючого не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 22.12.2005 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186, ст. 69 ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. В силу ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки;

- 26.10.2006 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. В силу ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання за вироком суду від 22.12.2005 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5років 3 місяці позбавлення волі. Згідно ухвали Апеляційного суду м. Одеси від 13.02.2007 року до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 14.09.2011 року, Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. В силу ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбування з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- 18.06.2012 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. В силу ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін покарання за вироком суду від 14.09.2011 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,

встановив:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 06 вересня 2020 року.

Прокурором подано до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на шістдесят днів, в якому прокурор посилається на те, що ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, а саме є всі підстави вважати що при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може продовжити злочинну діяльність і вчиняти нові злочини, останній підозрюється у вчиненні кримінального злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, окрім того на теперішній час на розгляді в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області перебувають обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_4 , що свідчить про те, що останній, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність, чим підтверджується наявність ризиків вчинення нових кримінальних правопорушень та свідчить про неможливість запобігання зазначеному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечують проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просять змінити його на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що прокурором в судовому засіданні не доведені зазначені ризики.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а тому хоча тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність чітких ознак того, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу, а тому строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, та те, що запобіжний захід ОСОБА_4 обирався на досудовому розслідуванні, наявність не знятої та не погашеної судимості, не допитувались всі потерпілі та свідки. Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, стан його здоров`я.

Виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою, що не перевищує шістдесят днів.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314, 331 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком до 02 листопада 2020 року.
Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 02 листопада 2020 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику до відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1