Справа № 595/750/16-к
Провадження № 1-кс/595/347/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000100 від 16 березня 2016 року,
В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, посилаючись на те, що ОСОБА_4 може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також може незаконно впливати на учасників кримінального провадження.

Зі змісту клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до ОСОБА_4 , та доданих до клопотання матеріалів вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 , 22 вересня 2013 року під час перебування на вулиці біля будинку Бучацької районної державної адміністрації, розташованої за адресою м. Бучач, вул. Майдан Волі, 1, під час розмови із ОСОБА_6 , щодо продажу свого житлового будинку в с. Порохова Бучацького району Тернопільської області, виник злочинний намір спрямований на заволодіння шляхом обману та зловживанням довірою її майном, а саме грошовими коштами у сумі 96 тисяч гривень.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами у сумі 96 тис. гривень, ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці за адресою АДРЕСА_1 , користуючись знайомством та довірою ОСОБА_6 , яка раніше являлась його односельчанкою, та достовірно знаючи про те, що житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , перебуває згідно рішення суду у арешті і відчуженню не підлягає до зняття арешту, не маючи реального наміру його продати ОСОБА_6 , не повідомляючи ОСОБА_6 про наявність арешту, запропонував придбати ОСОБА_6 вищевказаний будинок за ціною 96 тис. гривень, на що остання, будучи впевненою у добросовісності дій ОСОБА_4 , погодилась.

11 березня 2014 року ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_2 , будучи впевненою у добросовісності дій ОСОБА_4 , передала ОСОБА_4 в руки, згідно укладеного з ним усного договору купівлі-продажу, грошові кошти у сумі 1500 євро, 3 тис. доларів США і 27 тисяч 300 гривень, які ОСОБА_4 отримав та надав ОСОБА_6 письмову розписку про їх отримання, таким чином заволодівши грошовими коштами ОСОБА_7 . Решту суми, а саме 24 000 грн., ОСОБА_6 повинна була сплатити згідно домовленості після оформлення права власності на даний житловий будинок за нею. Однак, ОСОБА_4 ухилявся від укладення письмового договору купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , та відповідно, продажу його ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , в телефонній розмові в кінці червня 2015 року запропонував ОСОБА_6 сплатити його колишній дружині ОСОБА_8 його борг в розмірі 1 800 доларів США, у зв`язку з чим органами виконавчої служби буде знято арешт накладений на вищевказаний житловий будинок, а грошову суму, яку заплатить ОСОБА_6 , він включить у грошову вартість суми за куплений нею будинок, яку ОСОБА_6 недоплатила ОСОБА_4 , на що ОСОБА_6 , будучи впевненою у добросовісності дій ОСОБА_4 погодилась, і за попередньою домовленістю із його колишньою дружиною ОСОБА_8 . 23.06.2015 року передала її дочці ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 1800 доларів США, на що отримала письмову розписку про отримання вищевказаних грошових коштів від ОСОБА_9 .

Проте, ОСОБА_4 , не маючи реального наміру відчуження ОСОБА_6 житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_2 , відмовився від укладення письмового договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку чи повернення коштів ОСОБА_6 , які він отримав за даний будинок, таким чином завдавши шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 1500 євро, 4 тис. 800 доларів СІІІА і 27 тисяч 300 гривень, що еквівалентно 113 200 гривень.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві), що завдало значної шкоди потерпілому.

22 жовтня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення 16 березня 2016 року були внесені до ЄРДР за № 0000100 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий заявлене клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що підозра необґрунтована, жодних кримінальних правопорушень він не вчиняв. Проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не заперечує.
Необхідність застосування до підозрюваного особистого зобов`язання обґрунтовується наявністю наступних ризиків: можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного, враховую вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, тому з метою запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, суд прийшов до висновку, що подане клопотання є обгрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.177-179,193,196,309 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Порохова, Бучацького району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора та суду за вимогою;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення, до 24.12.2020.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Бучацького
районного суду ОСОБА_1