Єдиний унікальний номер судової справи 201/473/21
Номер провадження 1-кс/201/177/2021
УХВАЛА
Іменем України

27 січня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного в межах кримінального провадження № 000154 від 28.09.2020р. ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2020р. на грошові кошти,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_4 (діє на підставі договору від 12.01.2021р.) до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений в межах кримінального провадження № 000154 від 28.09.2020р. ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2020р. на грошові кошти.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2020р. в рамках кримінального провадження № 000154 від 28.09.2020р. за ознаками ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 311 КК України накладено арешт на грошові кошти, вилучене в ході обшуку 03.12.2020р. у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 .

Указані кошти належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає у АДРЕСА_2 . Кошти ОСОБА_4 збирав протягом 2014-2018 років, коли працював в муніципальній поліції і проходив службу за контрактом у Національній гвардії України, приймав участь в проведенні АТО, отримував приблизно по 46 000 грн. на місяць заробітної плати і відкладав кошти для придбання автомобіля. ОСОБА_4 запропонували його знайомі підробити охоронцем у Івано-Франківську та він погодився, а кошти залишив у ОСОБА_7 , з яким був знайомий кілька років, що може підтвердити ОСОБА_7 і його дружина.

14.01.2021р. адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого СВ Соборного ВП ГУНП в Дніпропетровській області із клопотанням про повернення грошових коштів. ОСОБА_4 було допитано у якості свідка і під час допиту він підтвердив вищезазначене.

Однак постановою старшого слідчого СВ Соборного ВП ГУНП ОСОБА_8 від 15.01.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання про повернення грошових коштів, оскільки на них накладено арешт ухвало слідчого судді.

Заявник адвокат ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримували клопотання, просили його задовольнити з мотивів, що в ньому викладені, надали додаткові пояснення, а також додаткові докази на підтвердження походження коштів.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили відмовити у його задоволенні.

Слідчий надав письмові заперечення на клопотання, у який посилався на те, що кримінальне провадження розпочате на підставі заяви ОСОБА_9 щодо закінченого замаху на заволодіння майном ОСОБА_7

03.12.2020р. в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у якій мешкав ОСОБА_7 виявлені і вилучені речі і речовини:

- мобільний телефон марки Iphone 6s model А1688 imei НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального пакету ЕХР0201636;

- блокнот чорного кольору з нотатками поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору;

- ноутбук марки Lenovo idea pad 510-151sk s/n PFOK4KH7 MTM 80SR00K7RA поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору;

- пігулки білого кольору з маркуванням «Wellcome М2А» приблизною вагою 2 кілограми 660 грамів, які поміщено до спеціального пакету №ЕХР0292158 та до спеціального пакету EXP0201637;

- грошові кошти у сумі 16100 доларів США, номіналом 100 доларів США у кількості 161 банкнота, які поміщено до спеціального пакету ЕХР0221138;

- закордонний паспорт на громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , серія номер № НОМЕР_2 .

Речі, речовини і предмети вилучено до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Постановою слідчого ОСОБА_8 від 03.12.2020р. вилучені в ході обшуку речовини, речі та предмети, визнано речовими доказами.

ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. З ст. 311 КК України.

Вважав доводи клопотання про те, що кошти вилучені в ході обшуку належать ОСОБА_4 і передані 01.12.2020р. ОСОБА_7 такими, що на зберігання не відповідають дійсності, оскільки під час обшуку 03.12.2020р. ОСОБА_11 повідомила, що кошти отримані від продажу автомобіля Honda CR-V, 2018 року випуску, білого кольору. За допомогою автоматизованої системи НАІС встановлено, що дійсно 01.10.2020р. відбулась перереєстрація транспортного засобу Honda CR-V, д.н. НОМЕР_3 з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 з реєстрацією номерних знаків.

В ході огляду вилученого у ОСОБА_7 мобільного телефону у месенжері «Telegram» між абонентом «Плиня» і ОСОБА_7 виявлено переписку, у якій ОСОБА_7 хвалиться, що продав транспортний засіб Honda CR-V, 2018 року випуску, д.н. НОМЕР_3 , за 22 500 доларів США.

Крім того, в ході огляду мобільного телефону виявлена переписка з абонентами в месенджерах «Telegram», «Viber», «WhatsApp», в ході яких ОСОБА_7 підписаний « ОСОБА_13 » завуальовано обговорює з іншими абонентами ціну придбання психотропних речовин і наркотичних засобів.

Враховуючи викладене і те, що ОСОБА_7 офіційно з 1998 року ніде не працював, у 2009 році був засуджений до 7-ми років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, а за наявною оперативною інформацією ОСОБА_11 офіційно працювала у ТОВ «Спорт-Платформа» і отримала сукупний дохід 89 983 грн., слідчий вважав, що можна стверджувати, що автомобіль Honda CR-V, 2018 року випуску білого кольору, д.н. НОМЕР_3 , придбаний за кошти, отримані злочинним шляхом від продажу психотропних речовин і наркотичних засобів, а частина грошових коштів у розмірі 16 100 доларів США які 03.12.2020р. були вилучені в ході обшуку, є частиною грошових коштів, що залишилися від реалізації цього транспортного засобу.

Можна стверджувати, що ОСОБА_7 розуміючи, що ці грошові кошти підлягають спеціальній конфіскації підшукав з кола близьких знайомих ОСОБА_4 , вони розробили спільний план повернення грошових коштів з метою уникнення ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді спеціальної конфіскації.

За вказаним фактом внесені відомості до ЄРДР за №0000094 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 384 КК України за фактом завідомо неправдивого показання свідка ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000154.

Слідчий посилався на те, що санкція ч. 3 ст. 311 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна. Грошові кошти також підлягають спеціальній конфіскації, як такі, що одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Слідчий суддя, заслухавши вказаних учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання та надані слідчим матеріали кримінального провадження (в межах необхідних для розгляду клопотання), надані учасниками провадження докази, приходить до такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 000154 від 28.09.2020р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 311 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2020р. по справі № 201/11504/20 (провадження № 1-кс/201/4261/2020) в межах кримінального провадження № 000154 від 28.09.2020р., накладений арешт на вилучене під час обшуку 03.12.2020р. за адресою: АДРЕСА_1 , на:

- мобільний телефон марки Iphone 6s model A1688 imei НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального пакету EXP0201636;

- блокнот чорного кольору з нотатками поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору;

- ноутбук марки Lenovo idea pad 510-151sk s/n PFOK4KH7 MTM 80SR00K7RA поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору ,

- пігулки білого кольору з маркуванням «wellcome M2A» приблизною вагою 2 кілограми 660 грамів, які поміщено до спеціального пакету №EXP0292158 та до спеціального пакету EXP0201637;

- грошові кошти у сумі 16100 доларів США (шістнадцять тисяч сто), номіналом 100 доларів США у кількості 161 банкнота, які поміщено до спеціального пакету EXP0221138.

Як видно з ухвали слідчого судді про накладення арешту, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/10295/20 від 06.11.2020р. надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 на місцем мешкання ОСОБА_7 - з метою відшукування речових доказів у кримінальному провадженні у вигляді оригіналу розписки підписаної ОСОБА_9 , чорнових записів, схем, планів, комп`ютерного обладнання, жорстких та оптичних носіїв інформації, флеш накопичувачів, записів та нотаток по підготовці до вчинення кримінального правопорушення та його реалізації, інструкцій, вказівок, щодо розподілу ролей у вчиненні кримінального правопорушення, електронних носіїв інформації, електронних обчислювальних пристроїв, інших предметів, документів, які самі по собі або в сукупності можуть підтверджувати факт вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вказаної ухвали слідчого судді 03.12.2020р. проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обшуку виявлені та вилучені наступні речі та речовини:

- мобільний телефон марки Iphone 6s model A1688 imei НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального пакету EXP0201636;

- блокнот чорного кольору з нотатками поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору;

- ноутбук марки Lenovo idea pad 510-151sk s/n PFOK4KH7 MTM 80SR00K7RA поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору;

- пігулки білого кольору з маркуванням «wellcome M2A» приблизною вагою 2 кілограми 660 грамів, які поміщено до спеціального пакету №EXP0292158 та до спеціального пакету EXP0201637;

- грошові кошти у сумі 16100 доларів США (шістнадцять тисяч сто), номіналом 100 доларів США у кількості 161 банкнота, які поміщено до спеціального пакету EXP0221138;

- закордонний паспорт на громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , серія номер № НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету № EXP0199313.

Речовини і предмети вилучено до Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області.

Постановою слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 03.12.2020р. вилучені в ході обшуку речовини, речі і предмети визнано речовими доказами.

Висновком експерта від 04.12.2020р. встановлено, що таблетки, в кількості 1 276 шт загальною масою 278,4610 г - містять псевдоефедрин, який віднесено до прекурсорів. 04.12.2020р.

ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 311 КК України.

Також за даними Єдиного державного реєстру судових рішень установлено, що ухвалою слідчого судді від 04.12.2020р. по справі № 201/11521/20 до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до шістдесяти днів (строком до 31 січня 2021 року) з обранням застави в сумі 168 160,00 грн.

Як видно з цієї ухвали, 04.12.2020р. ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000154 від 28.09.2020 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України, а саме: у незаконному придбанні і зберіганні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, вчинені в особливо великих розмірах.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Частина 3 ст. 311 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_7 передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Тому, з урахуванням вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладався слідчим суддею як на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він знайомий з ОСОБА_7 приблизно п`ять років. Грошові кошти в сумі 16 100,00 доларів США належать йому і він залишив ОСОБА_7 а зберігання 01.12.2020р. перед тим як поїхати на заробітки до м. Івано-Франківська, де працює неофіційно охоронцем по супроводженню вантажів. Походження коштів пояснив тим, що він раніше до 2018 року працював у підрозділі Національної Гвардії, його заробітна плати становила приблизно 46 000,00 грн. на місяць.

На підтвердження вказаного ОСОБА_4 надав копії виписок з банківського рахунку АТ КБ «Пиватбанк», якими підтверджено, що у період роботи у Військовій частині № НОМЕР_4 Національної гвардії України з 09.06.2015р. до 15.09.2017р. ним отримана заробітна плата в сумі 234 808,52 грн.; у період роботи у Муніципальній варті ДМР з 17.01.2015р. до 03.02.2017р. ним отримана заробітна плата в сумі 78 104,04 грн.

Окрім того, як пояснив ОСОБА_4 , відомості про частину заробітної плати, отриману під час служби у Національній Гвардій у військовій частині у АДРЕСА_3 на його вимогу не надав, оскільки ця інформація була засекречена, адже у цей період служби він вибував до зони АТО.

Як видно з протоколу обшуку від 03.12.2020р., обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, серед іншого, у шафі вилучені грошові кошти у сумі 16 100 доларів США, номіналом 100 доларів США у кількості 161 банкнота, був проведений у присутності самого ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_11 .

Під час розгляд уданого клопотання у якості свідків були допитані ОСОБА_11 і ОСОБА_7 .

ОСОБА_11 надала свідчення в судовому засіданні про те, що є дружиною ОСОБА_7 . Вона і її чоловік ОСОБА_7 знайомі з ОСОБА_4 приблизно п`ять років. 01.12.2020р. ОСОБА_4 прийшов до них і попросив чоловіка залишити на зберіганні кошти в сумі 16 100,00 доларів США, оскільки сам він виїжджав на заробітки.

На питання слідчого про те, чому вона ( ОСОБА_11 ) сказала під час обшуку, що це кошти від продажу автомобіля, пояснила, що при обшуку вона злякалася того, що кошти заберуть і тому сказала, що вони чужі - від продажу автомобіля.

Пояснила, що автомобіль, Форд білого кольору (як вона пам`ятає марку), що був проданий 01.10.2020р. ОСОБА_12 , не належав їй, прав на керування у неї немає, ним користувався чоловік. Гроші від його продажу віддані були господарю.

ОСОБА_7 надав свідчення в судовому засіданні про те, що знайомий з ОСОБА_4 приблизно п`ять років. 01.12.2020р. ОСОБА_4 залишив йому на зберігання кошти в сумі 16 100,00 доларів США, передавши особисто в руки. Автомобіль дійсно був оформлений на дружину. Господар автомобіля ОСОБА_15 забрав кошти після продажу автомобіля.

Оцінюючи підставність накладення арешту і подальшого отримання грошових коштів, слідчий суддя виходить з такого.

Кримінальний закон не вимагає аби зібрані органом досудового розслідування на підтвердження вчинення кримінального правопорушення докази були достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Частина ч. 3 ст. 311 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання прекурсорів з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин, вчинені організованою групою або в особливо великих розмірах.

Ці дії караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна.
ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України, а саме, у незаконному придбанні і зберіганні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, вчинені в особливо великих розмірах.

Розглядаючи підставність збереження арешту у якості речового доказу, суддя слідчий виходить з того, що згідно зі ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені під час обшуку грошові кошти в сумі 16 100,00 доларів США не можуть бути доказом у кримінальному провадженні, кваліфікованого за ч. 3 ст. 311 КК України, оскільки диспозиція статті не передбачає кримінальну відповідальність за збут прекурсорів і ОСОБА_7 не інкримінується збут.

Розглядаючи підставність збереження арешту з метою його конфіскації, суддя слідчий враховує, що конфіскація майна як різновид додаткового кримінального покарання полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є особистою власністю засудженого, а також належної йому частки в спільній власності. До складу майна входять речі, предмети, грошові кошти, вклади в банку, акції, облігації, векселі, чеки, сертифікати та інші цінні папери.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно зі ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

У відповідності до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Достатніх і достовірних доказів того, що вилучені під час обшуку грошові кошти належать саме підозрюваному ОСОБА_7 слідчому судді не представлено.

Окрім того, якщо, за версією слідчого, означені кошти отримані від реалізації автомобіля, то слід враховувати, що автомобіль належав на праві власності дружині ОСОБА_7 ОСОБА_11 , а тому кошти від його продажу вважаються набутими під час шлюбу, отже, є спільним майном подружжя. Однак доказів того, що автомобіль був набутий ОСОБА_11 під час шлюбу (а не до його укладення) за спільні кошти подружжя, слідчому судді не надані.

А тому, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що грошові кошти слід зберігати з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного, оскільки відсутні належні докази, які підтверджують, що вони є особистою власністю підозрюваного ОСОБА_7 .

Натомість як докази, надані заявником ОСОБА_4 і які підтверджені свідченнями самого ОСОБА_7 і його дружини ОСОБА_11 , а також випискою з банківського рахунку заявника ОСОБА_4 , не спростовані слідчим під час розгляду клопотання. Зокрема, та обставина, що телефон ОСОБА_7 01.12.2020р. о 10 год. 27 хв. був у м. Сінельникове, а не у м. Дніпрі, не спростовує факт передання коштів 01.12.2020р. Окрім того, ОСОБА_4 вказував, що кошти він передавав ОСОБА_7 01.12.2020р. приблизно о 12 год. 00 хв.

З огляду на викладене, слідчий суддя не може прийняти доводи слідчого про те, що ОСОБА_7 придбав автомобіль Honda CR-V, 2018 року випуску білого кольору, д.н. НОМЕР_3 , за грошові кошти, отримані злочинним шляхом від продажу психотропних речовин і наркотичних засобів, а 16 100 доларів США є коштами від реалізації цього транспортного засобу, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Отже, доказів доцільності подальшого арешту грошових коштів матеріали кримінального провадження не містять.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008р., де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Слідчий суддя вважає, що слідчим у відповідності до вимог ст. 170 КПК України не доведено сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що грошові кошти є доказами злочину, набуті злочинним шляхом, або ж підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння власником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 169 ЦПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного в межах кримінального провадження № 000154 від 28.09.2020р. ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2020р. на грошові кошти задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2020р. по справі № 201/11504/20 (провадження № 1-кс/201/4261/2020) в межах кримінального провадження № 000154 від 28.09.2020р. на грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку 03 грудня 2020 року у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, кошти в сумі 16 100,00 (шістнадцять тисяч сто) доларів, номіналом 100 доларів США у кількості 161 банкнота, які поміщено до спеціального пакету EXP0221138.

Зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування, прокурора у кримінальному провадженні або іншу уповноважену особу повернути ОСОБА_4 грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку 03 грудня 2020 року у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, кошти в сумі 16 100,00 (шістнадцять тисяч сто) доларів, номіналом 100 доларів США у кількості 161 банкнота, які поміщено до спеціального пакету EXP0221138.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 29 січня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1