Справа № 128/3286/18
Провадження №11-кп/801/859/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

потерпілої: ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000467 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 28.05.2020, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхня Салда, Свердловської області, Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

засуджено за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Вирішені питання з речовими доказами.

встановив:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за те, що він 15.04.2018 біля 12год 00хв, між подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в домоволодінні за місцем їхнього проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на побутовому ґрунті виникла словесна суперечка. Під час словесної суперечки, ОСОБА_7 , перебуваючи разом із ОСОБА_9 та неповнолітньою донькою ОСОБА_10 , на подвір`ї даного домоволодіння, в результаті виниклих неприязних відносин із своєю дружиною, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , наніс один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя останньої, від чого ОСОБА_9 відійшла декілька кроків назад. В цей час, донька подружжя неповнолітня ОСОБА_10 , з метою завадити своєму батькові ОСОБА_7 у подальшому в нанесенні тілесних ушкоджень матері ОСОБА_9 , підійшла та стала між останніми. Незважаючи на вказані спроби ОСОБА_10 щодо запобігання нанесення подальших тілесних ушкоджень її матері батьком, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс ще один удар кулаком правою руки знизу-вверх в область носа ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №709 від 21.06.2018, у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995), виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в термін, вказаний в ухвалі про призначення експертизи 15.04.2018.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що потягло призначення м`якого покарання.

На обґрунтування своїх доводів прокурор послався, що ОСОБА_7 не визнав свою вину, не розкаявся, заподіяну шкоду потерпілій не відшкодував і не намагався цього зробити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора і потерпілої, які підтримали доводи апеляційної скарги; заперечення проти її задоволення обвинуваченого і його захисника; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про залишення без змін вироку суду із наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у вироку, ніким не оскаржувалися, а тому вирок суду в цій частині не переглядався.

З вироку видно, що суд призначаючи покарання винному врахував висновки органів пробації, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відомості, що характеризують особу винного, який за місцем проживання і роботи характеризується позитивно, раніше не судимий.

За таких обставин призначив покарання не мінімальне по виду, в межах санкції закону за яким ОСОБА_7 засуджений.

Суд не вбачає, що покарання призначене ОСОБА_7 не узгоджується із вимогами статей 50, 65 КК України, згідно яких воно призначається із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання та має бути необхідним і достатнім для виправлення і попередження нових злочинів.

Відсутні обставини, які свідчили би, що призначене покарання є явно несправедливим внаслідок м`якості.

За висновками органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе і не становить небезпеки для суспільства.

Призначення покарання має відповідати його меті та включати розумний баланс між інтересами суспільства, потерпілої та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Злочин за частиною 2 статті 125 КК України по ступеню тяжкості належить до категорії невеликої тяжкості.

Як було встановлено, обвинувачений має постійне, офіційно підтверджена місце роботи, від заробітної плати, яку отримував він утримував двох неповнолітніх дітей.

При призначенні покарання у виді арешту, обвинувачений буде позбавлений роботи, а діти матеріальної підтримки.

Обвинувачений ОСОБА_7 при дачі пояснень в апеляційній інстанції щиро каявся та жалкував про скоєне.

Щодо посилання прокурора у скарзі на присутність доньки при конфлікті, як на обставину, яка мала впливати на обтяження покарання то потерпіла пояснювала, що незважаючи на дітей саме вона розпочала конфлікт, під час якого кинула в обвинуваченого ковшик, після чого останній застосував до ОСОБА_7 фізичну силу вдаривши її за що і був засуджений.

Ніяких цивільних позовів до суду потерпіла не подавала, питань про стягнення із винного на користь потерпілої будь-яких виплат нею не піднімалося.

Тому, суд визнає безпідставними доводи прокурора щодо не відшкодування ОСОБА_7 матеріальних витрат, яких нею не заявлялось.

За таких обставин ніяких підстав для скасування судового рішення через м`якість призначеного покарання чи із інших підстав, передбачених законом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора по кримінальному провадженню ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 28.05.2020 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення та підлягає оскарженню до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного Суду в тримісячний строк із часу її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3