ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2122/20 Номер провадження 11-кп/814/1037/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2020 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове, Кілійського району, Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, освіта вища, зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до особової справи долучено паспорт громадянина України ( НОМЕР_1 виданий Кілійським РВ ГУМВС України в Одеській області від 04.08.2009 р.), про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засудженому ОСОБА_7 замінено не відбуту частину покарання за вироком Одеського апеляційного суду від 13.11.2019, більш м`яким покаранням у виді виправних робіт на 1 рік 03 місяці 03 днів з відрахуванням в дохід держави 20% із суми заробітку, та із залишенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що з врахуванням характеризуючих засудженого ОСОБА_7 даних, вбачається, що останній своєю сумлінною поведінкою та відповідальним ставленням до праці, став на шлях виправлення і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що засуджений за весь час відбування покарання отримав тільки 1 заохочення (03.08.2020) та за порушення вимог режиму утримання на нього було накладено 1 стягнення у вигляді попередження (27.02.2020), що свідчить про нестабільну поведінку засудженого.

Зазначає, що згідно характеризуючих засудженого матеріалів останній за період часу з дати прибуття в установу характеризується посередньо та лише починаючи із серпня 2020 року позитивно, що свідчить про не систематичність в його поведінці.

Крім того, вказує, що до установи виконання покарання надійшов виконавчий лист на суму 10115252 грн.. однак засудженим відшкодовано лише 1854,39 грн. і достроково відшкодував 6000 грн.

Вважає, що характеризуючі засудженого матеріали не доводять сумлінну поведінку останнього та ставлення до праці, а тим більше його виправлення. А стійка тенденція виправлення засудженого повинна відбуватись протягом усього строку відбування покарання в цілому.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 надіслав заперечення на апеляційну скаргу, в якій просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, засудженого та захисника ОСОБА_8 в його інтересах, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили ухвалу суду залишити без змін, дослідивши та перевіривши надані матеріали судового провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як слідує зі змісту роз`яснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України і призначення йому більш м`якого покарання є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 у цій справі засуджений вироком Кілійського районного суду Одеської області від 24.06.2019 за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, строком на 3 роки та на підставі ст. 76 ч. 1, п 1-2 КК України, зобов`язано з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку, а саме: з 24.06.2019 року.
Вироком Одеського апеляційного суду м. Одеси від 13.11.2019 вирокКілійського районного суду Одеської області від 24.06.2019 скасовано в частині призначення покарання. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням положення ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Початок строку відбування покарання: 10.12.2019, кінець строку відбування покарання: 10.12.2021.
Із матеріалів особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_7 перебуває в місцях позбавлення волі:
- з 10.12.2019 перебував у СІЗО міста Києва;
- з 14.02.2020, відбуває покарання у ДУ «Крюковська виправна колонія № 29», де працевлаштований робітником молочно-товарної ферми.
Разом з тим, як встановив суд першої інстанції, засуджений за час відбування покарання у ДУ «Крюківська виправна колонія №29» за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим Кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці має одне заохочення, надане засудженому 03 серпня 2020 року.

При цьому судом залишено поза увагою той факт, що це заохочення надане у виді дострокового зняття раніше накладеного стягнення у вигляді попередження, накладеного 27.02.2020, тобто одразу після прибуття в ДУ «Крюківська виправна колонія №29» (а.о.с. 27, 30-37). Згідно рапорту начальника відділення СПС ДУ «Крюківська виправна колонія №29» ОСОБА_10 від 17.04.2020 протягом першого кварталу 2020 року засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо. Не завжди дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня. Не завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, не завжди ввічливий та тактовний. Не приймає активної участі в житті відділення, не відвідує виховні заходи, встановлює здорові міжособистісні взаємовідносини з засудженими різної спрямованості. Своєю поведінкою подає негативний приклад іншим засудженим відділення (а.о.с. 21).

А згідно рапорту начальника відділення СПС ДУ «Крюківська виправна колонія №29» ОСОБА_10 від 03.08.2020 засуджений ОСОБА_7 протягом ІІ кварталу 2020 року характеризувався позитивно.

Виходячи з характеризуючих ОСОБА_7 даних, а саме наявність лише 1 заохочення за весь період відбуття покарання, надане у виді дострокового зняття раніше накладеного стягнення у вигляді попередження, накладеного 27.02.2020, апеляційний суд прийшов до висновку, що зазначене не може свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки він лише з другого кварталу 2020 року починає характеризуватись позитивно, а не за весь час відбування покарання.

Інших даних на підтвердження вказаного факту захисник засудженого ОСОБА_7 не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

На думку апеляційного суду обґрунтованими є доводи прокурора про те, що на час розгляду судом клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 82 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року №2, проаналізувавши данні щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даних щодо праці, додержання ним вимог режиму, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінуючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2020 року відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.405, 407, 409 КПК України, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання захисника клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити захиснику ОСОБА_8 в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4