УХВАЛА
іменем України
Справа № 126/2345/20

Провадження № 1-кс/126/721/2020

"27" жовтня 2020 р. м. Бершадь

Слідчий суддя Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 секретар ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

за участі представника ТОВ " ГРУПА ЄВРОГРАНД" ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000076 від 21.09.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ :
До Бершадського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000076 від 21.09.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

В клопотанні зазначено, що під час моніторингу сайту електронних закупівель "Prozoro", встановлено порушення проведення тендеру під час проведення закупівлі UA-2020-04-25-001156-а щодо поставки Деревини дров`яної непромислового призначення I групи, яка була оголошена відділом освіти Бершадської РДА, які полягають у використанні учасником тендеру підроблених офіційних документів.

21.09.2020 прокурором Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_6 по даному факту відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 21.09.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

22.09.2020 вищевказані матеріали кримінального провадження спрямовано до СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, для організації подальшого досудового розслідування.

21.10.2020 виїздом СОГ На МП було встановлено, що об`єктом огляду являється двір Яланецької ЗОШ І-ІІІ ступенів, яка розташована в с.Яланець по вул. Шкільна, 1, Бершадського району Вінницької області, а саме його частина біля котельні, де знаходиться вантажний транспортний засіб МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , кабіна якого білого кольору, кузов сірого кольору. На кузові вищевказаного транспортного засобу знаходиться деревина різного діаметру, яка не свіжозрізана. На одному стовбурі наявний пластиковий чіп із штрих кодом, а також на якому наявний наступний напис: UA ДАЛРУ 161939405. На запитання слідчого до водія транспортного засобу ОСОБА_7 , де він завантажував деревину, яка знаходиться на кузові автомобіля, останній відповів, що загружав В ДП «Бершадське лісове господарство», а саме в с. Цибулівка Тростянецького району Вінницької області. У підтвердження своїх слів надав товарно-транспортну накладну серії ВНА №014357 від 21.10.2020 видану ДП «Бершадське лісове господарство» в якій перевізник ФОП ОСОБА_8 , автомобіль МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_7 , пункт розвантаження: м. Дніпро, вантажоодержувач ТОВ «ГРУПА ЄВРОГРАНД», а також протокол технічного стану транспортного засобу, договір купівлі-продажу необробленої деревини №07л/-20 від 22.07.2020, договір про надання послуг №333 від 14.09.2020, договір суборенди транспортного засобу №8/20, поліс №АР/0851249, які вилучено до Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області до вирішення питання по суті.

На даний час виникла необхідність в накладенні арешту на вилучені речі під час огляду: вантажний транспортний засіб МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , право власності на який належить ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_1 ; стовбури дерев, які знаходяться на кузові вищевказаного автомобіля, товарно-транспортну накладну серії ВНА №014357 від 21.10.2020 року; протокол технічного стану транспортного засобу; договір купівлі-продажу необробленої деревини №07л/-20 від 22.07.2020, договір про надання послуг №333 від 14.09.2020; договір суборенди транспортного засобу №8/20; поліс №АР/0851249; пластиковий чіп із штрих кодом, на якому наявний наступний напис: UA ДАЛРУ 161939405.

Вище вказаний транспортний засіб та документи, є речовими доказами та являються знаряддями скоєння злочину по кримінальному провадженню, несуть на собі сліди вчинення злочину по кримінальному провадженню, також з метою проведення об`єктивного розслідування, встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні необхідно провести криміналістичні експертизи, що потребує значної затрати часу, а не накладення арешту на вилучене майно може призвести до його зникнення, знищення, приховування та інших негативних наслідків, що зашкодить кримінальному провадженню.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, посилаючись на обставини викладені в клопотанні , та просила задовольнити.

Представник ТОВ " ГРУПА ЄВРОГРАНД" ОСОБА_4 проти задоволення вказаного клопотання заперечив, вказавши, що зазначене в клопотанні майно та документи в рамках кваліфікації злочину не є доказами вчинення кримінального правопорушення. В задоволенні клопотання просив відмовити.

Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши учасників процесу слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна суд, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати наступне: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 132 КПК України сторона кримінального провадження повинна довести наявність достатніх підстав вважати, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого заявник звертається із клопотанням.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Разом з цим, заявлене клопотання не містять будь-яких посилань на докази на підтвердження того, що вказане в клопотанні майно та документи відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, потреби судового слідства не виправдовують такий ступінь у втручання у права та свободи, юридичної особи та перешкоджають здійсненню останнім господарської діяльності, а тому відсутні підстави для накладення арешту.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданнями цього кримінального провадження, суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах клопотання даних, які б виправдовували втручання держави у правомірне володіння ТОВ "ГРУПА ЄВРОГРАНД" належним їм майном на підставі встановлених обставин.

Відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.132, 170 -174 КПК України

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000076 від 21.09.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1