Справа № 214/6628/18
1-кп/214/449/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001953 від 06.09.2018 року (№0002416 від 22.11.2018 року, №0001015 від 29.05.2019 року), щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, українця, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, вдівця, працюючого електрозварювальником ООО «Новак електросистеми», маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
04 вересня 2018 року приблизно о 16 год. 25 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №50 мкр. Сонячний в м. Кривому Розі Дніпропетровської обл., зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_9 . Під час розмови з останнім, ОСОБА_4 побачив мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5, Dual sim», який належав ОСОБА_9 . В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний намір, направлений на заволодіння вищезазначеним телефоном.
Приблизно о 16 год. 30 хв. цього ж дня ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, попросив у ОСОБА_9 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, належний останньому мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5, Dual sim», чорного кольору, IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 , вартість якого станом на 04.09.2018 складає 2 450 грн., згідно висновку експерта №17/12.1/648 від 26.09.2018. ОСОБА_9 , будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_4 , добровільно передав останньому свій мобільний телефон. Переконавши ОСОБА_9 , що він поверне телефон після розмови, при цьому достовірно знаючи, що повертати вказане майно він не буде, утримуючи телефон у руці, ОСОБА_4 почав робити вигляд здійснення телефонної розмови. Скориставшись моментом, коли ОСОБА_9 відволікся та не спостерігав за його діями, ОСОБА_4 , повільно рухаючись в бік будинку №50, розташованого на мкр. Сонячний в м. Кривому Розі Дніпропетровської обл., разом з мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 5, Dual sim», який належав ОСОБА_9 , зник з поля зору останнього, розпорядившись вищезазначеним телефоном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 , матеріальний збиток на суму 2 450 грн. 00 коп.
Крім того, 18.11.2018 приблизно о 10.00 год. ОСОБА_4 , повторно, знаходячись в коридорі кв. АДРЕСА_3 , маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, таємно викрав з полки, що висіла на стіні кухні вищевказаної квартири, мобільний телефон, марки «uleFone U008Pro» ІМЕІ-1 НОМЕР_3 , ІМЕІ-2 НОМЕР_4 , вартість якого станом на 18.11.2018 складає 1543 грн., 33 коп., згідно висновку експерта №17/12.1/952 від 13.12.2018, належний потерпілому ОСОБА_10 , в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайф», абонентський номер НОМЕР_5 , на рахунку якої грошових коштів не було.
Після чого, вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_4 сховав у праву кишеню кофти, одягнутої на ньому, та покинув приміщення кв. АДРЕСА_3 із викраденим майном, а в подальшому зник з місця скоєного злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_10 спричинений матеріальний збиток на загальну суму 1543 грн. 33 коп.
В подальшому, 29.05.2019 приблизно о 16-00 год. ОСОБА_4 , повторно, з метою заволодіння особистим майном потерпілого ОСОБА_11 , який в цей час знаходився біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_4 , усвідомлюючи, що його протиправні дії очевидні для потерпілого ОСОБА_11 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у поваленні ОСОБА_4 руками ОСОБА_11 на землю та нанесенні не менше чотирьох ударів по тулубу та голові останнього. Таким чином, ОСОБА_4 ,. завдавши ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді: крововиливу в склеру лівого ока, синця грудної клітини ліворуч, садна лівого колінного суглобу, відкрито заволодів майном, належним ОСОБА_11 , а саме: фітнес браслетом «Xiaomi Mi Band 2», вартістю 233 грн., чоловічою сумкою «Gorand», моделі 8813-4, вартістю 350 грн., мобільним телефоном «Samsung J5» (2016) J510H/DS, вартістю 2 283 грн. 33 коп., в якому знаходились дві сім-карти операторів «Київстар» та «МТС», дві зв`язки ключів від квартири, які цінності для потерпілого не представляють.
Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, звернувши його на свою користь.
В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_11 були завдані тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичного експерта №815 від 18.06.2019, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також потерпілому ОСОБА_11 спричинений матеріальний збиток на загальну суму 2 866 грн. 33 коп., відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №34/12.1/471 від 20.06.2019.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 належить кваліфікувати за:
- ч.1 ст. 190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство);

- ч.2 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
- ч.2 ст.186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, визнав в повному обсязі за обставинами, зазначеними в обвинувальних актах та пояснив, що він вдовець, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на час вчинення інкримінованих йому злочинів, він знаходився у відпусті по догляду за дитиною. Приблизно у вересні 2018 року, точного часу не пам`ятає, він вийшов у двір буд. 50 мкр. Сонячний в м. Кривому Розі Дніпропетровської обл., де в той час знаходився раніше знайомий йому ОСОБА_9 , у якого він попросив мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5, Dual sim» для здійснення дзвінка. ОСОБА_9 добровільно дав йому свій мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5, Dual sim». Під час розмови по телефону у нього виникла словесна сварка, в цей момент у нього також виник умисел на заволодіння телефоном ОСОБА_9 шахрайським шляхом. Реалізуючи свій злочинний умисел, він пішов, розмовляючи по телефону потерпілого, в бік буд.50 мкр. Сонячний в м. Кривому Розі, а потім звернув до гаражів, залишивши ОСОБА_9 у дворі. Повернувшись через деякий час у двір, ОСОБА_9 в дворі вже не було, а в подальшому він пішов на ринок Ювілейний, де здав телефон, який належав ОСОБА_9 , до ломбарду, а гроші витратив на власні потреби.

Крім того, в листопаді 2018 року, точного часу не пам`ятає, він знаходився на своєму балконі, звідки побачив сусіда ОСОБА_10 , який запросив його у гості. Він спустився поверхом нижче в квартиру, де проживав ОСОБА_10 . Разом вони вийшли на балкон покурити, а коли він повертався повз кухню, то побачив мобільний телефон «uleFone U008Pro», який вирішив таємно викрасти. Скориставшись відсутністю ОСОБА_10 , він таємно викрав телефон, який в подальшому здав до ломбарду на ринку Ювілейний в м. Кривому Розі, а кошти витратив на власні потреби.

Також, в травні 2019 року, точного часу не пам`ятає, він стояв на балконі та курив, побачив свого неповнолітнього сина, який гуляв у дворі, біля нього знаходився потерпілий ОСОБА_11 . Він спустився у двір, де познайомився з потерпілим ОСОБА_11 , у зв`язку з чим останній запропонував розпити з ним пляшку горілки. Він погодився та запропонував випити пляшку горілки вдома. Він та ОСОБА_11 пішли до магазину, де купили пляшку горілки та почали розпивати у нього вдома. Приблизно о 14.00 год., цього ж дня, додому прийшла його співмешканка, яка пішла до кімнати переодягатись. За співмешканкою згодом пішов ОСОБА_11 , який почав приставати до неї. Він заспокоїв ОСОБА_11 та вони повернулись на кухню, де продовжили розпивати горілку. Коли горілка закінчилась, ОСОБА_11 запропонував піти та купити ще спиртного, на що вони погодились. Коли ОСОБА_11 вийшов з під`їзду будинку, то почав чіплятися до його співмешканки. Він почав робити ОСОБА_11 зауваження, однак останній не реагував на них. В подальшому він наніс ОСОБА_11 удар по тулубу, а потім почав його бити по обличчю та грудях, від чого останній впав на землю. Після чого він забрав всі речі ОСОБА_11 , які валялись поряд з останнім, повідомивши про це потерпілому ОСОБА_11 . Серед речей ОСОБА_11 був мобільний телефон останнього, який він в той же день відніс до ломбарду, а виручені кошти, приблизно в сумі 1 200 грн., витратив на власні потреби. Він частково відшкодував шкоду завдану ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Розкаюється у вчиненому та просить його суворо не карати, врахувати його сімейний стан та наявність на утриманні двох неповнолітній дітей.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчинених кримінальних правопорушеннях, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому КПК України, а тому є належними та допустимими, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений вчинив: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство); таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.
Після з`ясування обставин вчинення кримінальних правопорушень, встановлених під час судового розгляду об`єднаного кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані, які характеризують особу обвинуваченого, його соціально-психологічну характеристику, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Обвинувачений ОСОБА_4 , по відношенню до інкримінованих йому кримінальних правопорушень підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 визначається визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченомуОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів та особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується нейтрально (т.4, а.с.52), під наглядом лікаря-нарколога не перебуває (т.2, а.с. 53), з 2001 року перебуває на лікуванні у лікаря-психіатра, в останнє лікування проходив з 27.11.2019 по 10.12.2019 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий (т.2 а.с. 50-52), має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.5, а.с. 16-17).
За таких обставин, враховуючи фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, спосіб їх вчинення, мотиви та наслідки, кількість епізодів злочинної діяльності, ставлення обвинуваченого до вчиненого та беззастережне визнання своєї винуватості, перед і пост кримінальну поведінку останнього, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, відсутність судимості, наявність офіційної роботи та двох неповнолітніх дітей на утриманні, нейтральну характеристику за місцем мешкання, відшкодування шкоди шляхом повернення майна потерпілому ОСОБА_11 , відсутність у потерпілих матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого, наявність двох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, зважаючи на вище викладені обставини у своїй сукупності, суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді: обмеження волі за ч.1 ст.190 КК України та позбавлення волі за ч.2 ст.185 та ч.2 ст. 186 КК України.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно визначити на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст.75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи наступне.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд не приймає до уваги висновки, що містяться у досудових доповідях органу з питань пробації Саксаганського РВ філії ДУ «Центр пробації» відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно яких мається висока ймовірність вчинення останнім повторного правопорушення, а отже, його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. Застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_4 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторного кримінального правопорушення, неможливо здійснити без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (т.1, а.с. 56-57, 69-70, 79-80).
Мотивуючи свій висновок, суд бере до уваги положення ст.50 КК України, якими передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Крім того, зважаючи на характер і ступень тяжкості вчинених діянь, відсутність у потерпілих будь-яких матеріальних і моральний претензій до обвинуваченого, зокрема повне та беззаперечне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, активне сприяння їх розкриттю, дійсне щире каяття, критичне ставлення до скоєного, належне усвідомлення своїх негативних вчинків, переконливе бажання виправитись і запевнення не допускати в майбутньому подібних вчинків, що знижує ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства й реального відбування покарання, у зв`язку з чим вважає за необхідне на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням на максимальний строк, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час такого звільнення, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, відповідно до п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Саме таке покарання із достатньою переконливістю, на думку суду, буде справедливим та адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності й даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений ОСОБА_4 належною поведінкою протягом іспитового строку довів своє виправлення.
Водночас суд бере до уваги, що покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а також зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою відповідне втручання вважається пропорційним, коли воно відповідає тяжкості правопорушення і не становить «особистий і надмірний тягар для особи».
Враховуючи вищезазначене, суд не може погодитись із стороною обвинувачення про необхідність реального відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Крім того, 31 травня 2019 року ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді триманні під вартою, який ухвалою суду від 04 вересня 2019 року був змінений на цілодобовий домашній арешт, строк дії якого сплинув 04 листопада 2019 року. Інші запобіжні заходи відносно ОСОБА_5 не застосовувалися.
Потерпілими цивільного позову не заявлено, однак за ними зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Також, відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути зОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз в сумі 1772 грн. 04 коп., (т.2, а.с.43, т.4, а.с.26, т.6 а.с.72).
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349 ч.3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за:
- ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;
- ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 на наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, в загальному розмірі 1772 (одна тисяча сімсот сімдесят дві) грн. 04 коп.
Речові докази:
фітнес браслет «Xiaomi Mi Band 2», чорного кольору, серійний номер XMSH04HM, чоловічу сумку «Gorand» із зв`язкою ключів, мобільним телефоном «Samsung J5» (2016) J510H/DS, що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_11 залишити у останнього, дозволивши розпоряджатися на власний розсуд (т.6, а.с.38).
Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі №214/6628/18, провадження №1-кп/214/449/20.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1