Справа № 298/1652/20
Номер провадження 1-кп/298/144/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі: судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000273, внесене 1 вересня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , узбека, громадянина Республіки Узбекистан, проживаючого в АДРЕСА_1 ), тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 , тимчасово непрацюючого, одруженого, із середньою освітою, раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, за попередньою домовленістю із невстановленою на даний час слідством особою на ім`я ОСОБА_7 , яка знаходиться у невстановленому досудовим розслідуванням місці в м. Київ, погодився на пропозицію останнього прийняти участь в сприянні у незаконному переправленні групи осіб через державний кордон України, зокрема надав згоду на участь у злочині.
Так, 13 серпня 2020 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 ,, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, приступив до виконання покладених на нього невстановленою досудовим розслідуванням особою обов`язків щодо наданнязасобів для сприяння в організації та незаконному переправленні нелегальних мігрантів через державний кордон України.
За попередньою домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_7 , в обов`язки ОСОБА_4 входило, зустріти в м. Ужгород нелегальних мігрантів, при цьому, забезпечувати їх продуктами харчування, належними умовами для проживання та забезпеченням їх доставки і супроводження через державний кордон України до країнЄвропейського Союзу.
На виконання злочинних вказівок невстановленої досудовим розслідуванням особи по імені Умар та перевірки безпечності маршруту руху із м. Київ в напрямку м. Львів, ОСОБА_4 , 13 серпня 2020 року зустрів на залізничному вокзалі в м. Львів, 1-го нелегального мігранта, а саме - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Узбекистану, із яким в подальшому на автобусі сполученням «Львів - Ужгород», прослідував до м. Ужгород, де став очікувати подальших злочинних вказівок від невстановленої досудовим розслідуванням особи по імені Умар.
Невстановлена досудовим розслідуванням особа по імені Умар, впевнившись в безпечності та безперешкодності переправлення нелегальних мігрантів із м. Київ до м. Львів, у невстановлений досудовим розслідуванням вечірній час доби 14 серпня 2020 року відправила ще 4-ох нелегальних мігрантів, а саме - HAMAD BASHDAR KAMAL HAMAD, ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Іраку, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Індії, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина Пакистану та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина Пакистану, яких 15 серпня 2020 року, ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою по імені Умар, повинен був зустріти на автовокзалі в м. Ужгород.
Далі, ОСОБА_4 діючи за попередньою домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою по імені Умар, на виконання покладених на нього злочинних обов`язків, щодо забезпечення проживання отриманих 5-ох нелегальних мігрантів, в пішому порядку відвів їх до невстановленого досудовим розслідуванням хостелу в м. Ужгород, який розташований неподалік автовокзалу, де останні проживали із 15.08.2020 року по 17.08.2020 року.
У подальшому, 17 серпня 2020 року, близько 21 години 20 хвилин, ОСОБА_4 , виконуючи поставлені на нього злочинні обов`язки наказав, 5-ом нелегальним мігрантам, а саме - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Узбекистану, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Іраку, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Індії, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина Пакистану та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина Пакистану, виходити із невстановленого досудовим розслідуванням хостелу та слідувати за ним. Далі, ОСОБА_4 , того ж таки дня, близько 21 години 30 хвилин, прийшовши на територію автостоянки, яка знаходиться неподалік залізничного вокзалу в м. Ужгород, винайняв два невстановлені досудовим розслідуванням автомобілі, де, оплативши їх послуги грошовими коштами в сумі 1 000 гривень, доставив вищевказаних 5-ох нелегальних мігрантів вказаними автомобілями до лісистої місцевості наоколицю населеного пункту с. Жорнава Великоберезнянського району Закарпатської області.

Усвідомлюючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , після зупинки автомобілів на околиці населеного пункту с. Жорнава Великоберезнянського району Закарпатської області, наказав 5-ом нелегальним мігрантам вийти із автомобілів. Далі, користуючись мобільним додатком «Google maps», на своїх мобільних телефонах марки «Xiomi» та «Samsung», показав рукою напрямок їхнього руху по лісистій місцевості до державного кордону України та наказав нелегальним мігрантам слідувати за ним. Слідуючи за вказівками та порадами ОСОБА_4 , 5-ть нелегальних мігрантів разом із самим ОСОБА_4 , 19 серпня 2020 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, перетнули лінію державного кордону із України на територію Словацької Республіки на території між 34-им та 38-им прикордонними знаками (ділянка відповідності віпс «Стужиця» ВПС «Великий Березний»).

У зв`язку із поганою видимістю у лісистій місцевості на території Словацької Республіки, вищевказані 5-ть нелегальних мігрантів разом із ОСОБА_4 розійшлись у різні сторони та заблукали.

В подальшому, 20 серпня 2020 року працівники прикордонної поліції Словацької Республіки, отримавши інформацію про незаконний перетин Українсько-Словацького кордону, розпочали пошуки порушників, і в той же день, ними у лісистій місцевості території Словацької Республіки було затримано двох нелегальних мігрантів, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Узбекистану та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (область АДРЕСА_1 ). Продовжуючи пошуки, 21 серпня 2020 року працівниками прикордонної поліції Словацької Республіки було затримано ще 4-ох нелегальних мігрантів, а саме HAMAD BASHDAR KAMAL HAMAD, ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Іраку, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Індії, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина Пакистану та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина Пакистану.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в сприянні в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 332 КК України.

11 грудня 2020 року між начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000273 від 1 вересня 2020 року, та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника підозрюваного - ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості. Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України, та сторони погодилися на призначення останньому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України, сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням. Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав угоду про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання. Просить угоду про визнання винуватості затвердити, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 обумовлене в ній покарання, призначивши останньому мінімальний іспитовий строк.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`ясненні всім учасникам провадження. Просив суд застосувати до ОСОБА_4 мінімальний іспитовий строк, зважаючи на характеризуючі особу обвинуваченого дані, а також те, що останній має на утриманні 3 неповнолітніх дітей.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши угоду про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, приходить висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 332 КК України, як сприяння в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання останнього відповідно до ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття.

Також судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч. 2 ст. 332 КК України та відповідає загальним засадам призначення покарання, крім того, таке покарання узгоджено з урахуванням ст. 65 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

При цьому, суд враховує положення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», в п. 12 якої зазначено, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_4 , узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 грудня 2020 року, укладену між начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000273 від 1 вересня 2020 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обраховувати з 29 грудня 2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості та передбачену ст. 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Після проголошення вироку перекладачу роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 зміст резолютивної частини судового рішення.

Копію вироку, після його перекладу на мову, якою володіє обвинувачений, негайно вручити ОСОБА_4 .

Суддя ОСОБА_1