Справа №591/4646/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/418/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми в залі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 серпня 2020 року, якою задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 105900 грн та покладенням обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ? ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове судове рішення, яким обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

До Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури Сумської області ОСОБА_9 , звернувся старший слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 , про застосування відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням суми застави не менше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 02 липня 2020 року, близько 01 год. 00 хв.. діючи повторно та за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебуваючи у вагоні люкс № 7 потягу «Київ Кривий Ріг» № 076КА, здійснили таємне викрадення майна, шляхом проникнення до купе № 2, належного потерпілому ОСОБА_14 , на загальну суму 74993 грн.

Не зупиняючись на вчиненому, 05 серпня 2020 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , діючи повторно та за попередньою змовою, перебуваючи у вагоні № 9 потягу «Хмельницьк - Геннічевськ» № 281 ПБ, здійснили таємне викрадення майна, шляхом проникнення до ліжко - місця № НОМЕР_1 , належного потерпілій ОСОБА_15 на загальну суму 8000 грн.

Також, 05 серпня 2020 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , діючи повторно та за попередньою змовою, перебуваючи у вагоні № 12 потягу «Хмельницьк - Геннічевськ» № 282 ПБ, здійснили таємне викрадення майна, шляхом проникнення до ліжко - місця № НОМЕР_2 , належного потерпілій ОСОБА_16 , на загальну суму 4700 грн.

05 серпня 2020 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000100 від 15 квітня 2020 року.

Слідчий вважає, що є достатні підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, є особою раніше судимою. У своїй сукупності матеріали провадження свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризиків переховування від органів досудового розслідування або суду; незаконного впливу на потерпілих, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинення інших злочинів.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 серпня 2020 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави та покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що пред`явлена підозра є необґрунтованою. Жодний з процесуальних документів, покладених в основу судового рішення, не свідчить про обставини, що ОСОБА_6 є причетним до скоєння правопорушень. Будь-яких речей чи документів, які були викрадені, у ОСОБА_6 не виявлено, а матеріали НСРД не свідчать про вчинення ОСОБА_6 злочинів. Вважає, що до підозрюваного не підлягав застосуванню найсуворіший запобіжний захід, а для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, можливо застосувати домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Із матеріалів провадження вбачається, що 15 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000100 були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, 198 та ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності, на даній початковій стадії досудового розслідування, є достатніми для такого висновку, а саме: протоколами допиту потерпілих (а. п. 23 24; 28 29; 33 34); протоколами пред?явлення особи для впізнання за фотознімками (а. п. 25, 26, 27, 30, 31); протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (а. с. 38 64, 65 - 87); протоколами обшуку (а. с. 89 94, 110 - 111).

Апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об?єднаного Королівства», «Мюррей проти Об?єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави зазначив, що саме такий вид запобіжного заходу здатен запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

При цьому, суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в тому числі й у рішенні у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Стаття 6 частина 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Як вбачається з матеріалів провадження слідчий суддя досліджував не лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а й дієвість конкретного запобіжного заходу на процесуальну поведінку підозрюваного, при цьому, слідчим суддею акцент робився саме на необхідність застосування такого запобіжного заходу який би створював баланс між процесуальними обов`язками підозрюваного та дієвістю самого кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що слідчим суддею для оцінки ризиків, серед іншого, до уваги бралися моральні якості підозрюваного, його репутація, спосіб життя, що повністю узгоджується із практикою ЄСПЛ викладеною в рішенні «Мамедова проти Російської Федерації».

За вищевказаних обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що з урахуванням вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, в даному випадку і за даних обставин справи, до підозрюваного можливо застосувати винятковий запобіжний захід, оскільки прокурор при розгляді даного клопотання довів не лише наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених в клопотанні слідчого, а й не можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування відносно нього інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Що стосується доводів щодо об?єму обґрунтування підозри, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне, що певні елементи діянь або певні обставини, які підлягають встановленню, можуть бути не доведені на ранніх етапах стадії досудового розслідування ( рішення ЄСПЛ у справі «О`Хара проти Сполученого Королівства» від 16 жовтня 2001 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 р., «Ердагоз проти Туреччини» від 21 жовтня 2008 р. тощо). Однак, варто звернути увагу на те, що недостатність доказів, необхідних для визнання обставин, які входять до предмета доказування, не варто змішувати з їхньою недостовірністю.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що для даного етапу досудового розслідування по даному кримінальному провадженню органом досудового розслідування було надано достатньо матеріалів для належного обґрунтування підозри, натомість сторона захисту обмежилися лише намаганнями поставити під сумнів підозри і не надала жодного доказу та її спростування.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу необґрунтованості ризиків, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, слідчий у своєму клопотанні наводив обґрунтування наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя погодився з таким обґрунтуванням.

При оцінці обґрунтування наявності чи відсутності ризику переховування, колегія суддів бере до уваги позиції Європейського суду з прав людини щодо ймовірності втечі підозрюваного його переховування від правоохоронних органів. У справах «Летельє проти Франції» (Letelie v. France»),«Томазі проти Франції» («Tomasi v. France») «Мансур проти Туреччини» («Mansur v. Turkey»), «Мамедова проти Росії» («Mamedova v. Russia») суд зазначив, що така ймовірність не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі, при цьому, слід враховувати й інші релевантні обставини (які ж або можуть підтвердити ймовірність втечі або ж зробити її незначною). При цьому, треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, та його міжнародні контакти, усталений спосіб життя.

Однак, з матеріалів справи вбачається і це не було спростовано стороною захисту, що підозрюваний є особою, що неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, хоч має молодий вік, але ніде офіційно не працевлаштований, діяння в якому він підозрюється було вчинено за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що дане провадження містить достатньо даних на обґрунтування наявності даного ризику.

Що стосується ризику незаконного впливу, то колегія суддів також вважає його можливим, оскільки із матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний за участю інших осіб здійснювали викрадення не лише майна потерпілих, а і їх документів, що само пособі дозволяє з достатньою точністю спрогнозувати те, що підозрюваному та іншим особам відомі персональні про потерпілих. І як наслідок це створює певні сприятливі умови для можливого незаконного впливу на потерпілих.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню також, на думку колегії суддів, наявний в даному провадженні.

ЄСПЛ було визнано, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ЄСПЛ наголошує на фундаментальній у даному аспекті позиції про те, що суди мають наводити точні чинники, які дозволяють стверджувати про можливість такого ризику.

Так, колегія суддів вважає, що оскільки матеріали провадження не містить даних про осіб, які у свою чергу збували викрадене підозрюваним та іншими особами, хоча про таку особу згадується не лише підозрюваним, а й іншими учасниками групи у телефонних розмовах, що підтверджується протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (а. с. 38 64, 65 - 87), крім того, із протоколів обшуку (а. с. 89 94, 110 - 111) вбачається, що все майно відшукано, не було, а тому всі підстави вважати про можливі перешкоди, що будуть чинитися особами, які причетні до цих діянь.

Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, то колегія суддів вважає його обґрунтованим, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , в період з 2006 року по даний час має 3 вироки (а. п. 21 - 22), за якими йому призначалося реальне покарання у виді позбавлення волі на тривалі терміни. В невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі став фігурантом декількох кримінальних проваджень, а тому це безпосередньо вказує на ймовірний злочинний характер поведінки підозрюваного.

Таким чином, колегія суддів вважає достатніми дані про обґрунтування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, по даному кримінальному провадженню, а тому висновки слідчого судді з приводу наявності останніх, також є правильними.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не можливість застосування у даному випадку найсуворішого запобіжного заходу, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки підозрюваний не підпадає під винятки, передбачені ч. 2 ст. 183 КПК України, а тому з врахуванням наданих на обґрунтування клопотання слідчого матеріалів, слідчим суддею прийнято правильне рішення про необхідність, саме задоволення клопотання слідчого.

Враховуючи особливості даного складу кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленим ризикам лише шляхом застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання з визначенням застави.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що слідчим суддею було обрано відносно ОСОБА_6 і альтернативний запобіжний захід застава, сума якого відповідає вимогам ст. 182 КПК України, а тому у разі внесення застави підозрюваний не позбавлений можливості бути звільнений із під варти.

За таких обставин, висновок слідчого судді є законним і обґрунтованим, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника, немає.

Керуючись ст. ст. 376, 178, 181, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 серпня 2020 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4