Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6981/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001070 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2020 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів, Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого,

- за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року визначено ОСОБА_6 остаточне покарання - 1 (один) рік 10 (десять) днів обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 26 лютого 2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на користь держави пов`язані з залученням експерта в розмірі 942,06 грн.

Речові докази: вилучену під час ОМП 23.09.19 року подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом канабісом, загальною вагою 10,052 г, яка зберігається в камері схову речових доказів ГУНП в Житомирській області ухвалено знищити після набрання вироком законної сили.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим слідством час, у невстановленому досудовим слідством місці, невстановленим досудовим слідством способом незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, який він незаконно зберігав при собі в нижній білизні до 23 вересня 2019 року.

23 вересня 2019 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 повертався з промислової зони до ДУ «Бердичівський виправний центр №108» на обідню перерву та, проходячи повз контрольно-пропускний пункт був помічений працівником вказаної установи.

Після цього ОСОБА_6 було запрошено до кімнати для проведення неповного особистого обшуку, під час якого працівником БВЦ № 108 в нижній білизні ОСОБА_6 було виявлено поліетиленовий пакунок з наркотичним засобом канабісом.

Цього ж дня, в період часу з 12 год. 20 хв. до 13 год. 00 хв. працівниками поліції під час огляду кімнати проведення обшуків БВЦ № 108 на столі було виявлено та вилучено наркотичний засіб канабіс, загальною масою 10,052 г, який ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 оскаржує вирок з підстав суворості призначеного йому покарання. Зі змісту скарги вбачається, що він просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким призначити йому більш м`яке покарання, врахувавши довідку медичного закладу про добровільне лікування від наркоманії.

Вважає, що суд при призначенні покарання не врахував повне визнання вини у вчиненні злочину, а також його усну заяву щодо добровільного звернення до медичного закладу для проходження курсу лікування від наркоманії.

Вказує, що судом було порушено його право на захист, оскільки не було залучено безоплатного адвоката.

В запереченні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 є законним та ухвалений у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства. Просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються, а розгляд кримінального провадження судом за згодою учасників проводився у відповідності до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Доводи ОСОБА_6 про порушення його права на захист, а зокрема не роз`яснення йому права мати безоплатного захисника колегія суддів вважає надуманими.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні слідчим неодноразово роз`яснювалося право на безоплатну правову допомогу, згідно з його розпискою він заявив, що бажає захищати себе самостійно і це не пов`язано із відсутністю у нього коштів. (а.с. 55-58)

В підготовчому судовому засіданні, а також під час судового розгляду судом ОСОБА_6 , також роз`яснювалося право на захист та вручалася пам`ятка про його права.(а.с. 13, 24 т.2)

Не вбачає апеляційний суд підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України, оскільки таке клопотання ним в суді першої інстанції не заявлялося, а правові підстави для цього відсутні.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Жодних доказів, які б свідчили, що ОСОБА_6 до ухвалення вироку Бердичівським міськрайонним судом розпочав лікування від наркоманії матеріали кримінального провадження не містять, не надані такі дані і під час апеляційного розгляду.

Покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст. 309 КК України призначено з дотриманням вимог ст. 69 КК України, враховано, що він вчинив кримінальне правопорушення, в період відбування покарання у виді обмеження волі, щире каяття, позитивну характеристику за місцем відбування покарання, а тому судом було призначено покарання до якого він був засуджений за попереднім вироком обмеження волі та визначено строк покарання в межах мінімального строку для даного виду покарання, передбаченого ст. 61 КК України.

Підстав вважати таке покарання несправедливим внаслідок його суворості колегія суддів не вбачає, не дають для цього підстав і інші дані, які ОСОБА_6 надав апеляційному суду, а зокрема здійснення догляду за хворою бабусею, позитивна характеристика за місцем роботи.

Обґрунтованим, на час ухвалення вироку, також було застосування положень ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_6 вчинив злочин під час відбування покарання.

Разом з тим, на даний час ОСОБА_6 повністю відбув покарання, призначене за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2018 року і був звільнений по відбуттю покарання 15.04.20 р., що підтверджується довідкою про звільнення серія ЦМРУ №14725.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів, вважає, за необхідне виключити з резолютивної частини вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2020 року щодо ОСОБА_6 посилання про призначення покарання на підставі ст. 71 КК України, оскільки покарання за вироком від 20.04.2018 р. ОСОБА_6 відбув повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2020 року щодо нього - змінити.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України виключити з резолютивної частини вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2020 року щодо ОСОБА_6 посилання про призначення покарання на підставі ст. 71 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання визначеного судом першої інстанції - 1 (один) рік обмеження волі.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: