Справа № 473/3007/20
Номер провадження1-кп/473/323/2020
Категорія: ч.1 ст.185 КК України.
ВИРОК
іменем України

"25" вересня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Криве Озеро Миколаївської області, громадянина України, освіта повна вища, не працює, пенсіонера, сімейний стан одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

Учасники процесу:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

В один із днів другої декади червня 2020 року в місті Вознесенську Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи біля входу до приміщення колишнього кафе «Соколи», що розташоване на першому поверсі в приміщенні багатоквартирного будинку №15 по вулиці Героїв України, побачив велосипед моделі «Славутич ARDIS», який був припаркований біля сходів до входу в приміщення кафе. Після цього у обвинуваченого ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Діючи на реалізацію злочинного умислу та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, здійснив таємне викрадення велосипеду моделі «Славутич ARDIS» вартістю 1150 гривень, який належав потерпілому ОСОБА_6 , яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1150 гривень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_8 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 не визнав свою вину у вчиненні даного кримінального проступку, але не заперечував вчинення ним фактичних обставин справи. Він погодився, що в один із днів другої декади червня 2020 року в місті Вознесенську Миколаївської області, він проходячи біля приміщення колишнього кафе «Соколи», що розташоване на першому поверсі в приміщенні багатоквартирного будинку №15 по вулиці Героїв України, побачив велосипед моделі «Славутич ARDIS», який був припаркований біля сходів до входу в приміщення кафе. Даний велосипед тривалий час, тобто з самого ранку цієї доби був залишений без догляду. Він вважав, що даний велосипед був покинутим та безгосподарчим, привласнив його, як знахідку, а через деякий час продав своєму знайомому громадянину ОСОБА_9 . Коли даним велосипедом моделі «Славутич ARDIS» користувався громадянин ОСОБА_9 , він був у нього вилучений працівниками поліції. Вину не визнає, так як вважає, що його дії не повинні кваліфікуватися як таємне викрадення чужого майна.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Підстав для сумнівів в показаннях обвинуваченого ОСОБА_8 у суда немає, так як дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить належними, необхідними та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що влітку 2020 року він придбав у обвинуваченого ОСОБА_8 велосипед моделі «Славутич ARDIS». Про те, що даний велосипед був викраденим він не знав. Після деякого часу користуванням даним велосипедом, він вирішив його також продати та виставив лот продажу даного велосипеду в комп`ютерній мережі на сайті «ОLX». Але продати даний велосипед моделі «Славутич ARDIS» він не встиг, так як даний велосипед був у нього вилучений працівниками поліції та повернутий потерпілому ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу огляду предмета від 25 серпня 2020 року, з фототаблицею до нього, інспектором дізнання Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області в період часу з 12 годин 00 хвилин до 12 годин 30 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області за згодою свідка ОСОБА_9 був оглянутий велосипед моделі «Славутич ARDIS», який на той час перебував в користуванні свідка ОСОБА_9 /а.к.п. 20 -22/.

Відповідно до постанови органу дізнання Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області від 25 серпня 2020 року, речовим доказом за кримінальним провадженням визнано велосипед моделі «Славутич ARDIS», який відповідно до зберігальної розписки потерпілого ОСОБА_6 , переданий йому на відповідальне зберігання. /а.к.п. 23, 24/.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи по визначенню залишкової вартості майна від 28 серпня 2020 року ринкова вартість велосипеда моделі «Славутич ARDIS», без врахування ПДВ складає 1150 гривень. /а.к.п. 27/.

Мотиви неврахування судом окремих доказів.

Суд визнає недопустимим доказом за кримінальним провадженням протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01 вересня 2020 року /а.к.п. 25/ з участю свідка ОСОБА_9 , так як дізнання за даним протоколом з участю свідка ОСОБА_9 проведено з порушенням вимог ч.1 ст. 228 КПК України, відповідно до якої перед тим, як пред`явити особу для впізнання, тільки слідчий, або прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи. Дані вимоги ч.1 ст.228 КПК України органом дізнання при пред`явленні особи для впізнання за фотознімками не були виконані із свідком ОСОБА_9 .

Суд також визнає недопустимим доказом за кримінальним провадженням протокол проведення слідчого експерименту від 31 серпня 2020 року з фототаблицею до нього, в місті Вознесенську Миколаївської області, який був проведений інспектором дізнання Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області з участю підозрюваного ОСОБА_8 , під час якого ним були відтворені обставини вчинення кримінального проступку, який мав місце в один із днів другої декади червня 2020 року в місті Вознесенську Миколаївської області, коли ОСОБА_8 , проходячи біля приміщення колишнього кафе «Соколи», що розташоване на першому поверсі в приміщенні багатоквартирного будинку №15 по вулиці Героїв України, таємно викрав велосипед моделі «Славутич ARDIS», який був припаркований біля сходів до входу в приміщення кафе. /а.к.п. 33 39/.

Відповідно до ч.1 ст.240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тільки слідчий, або прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Відповідно до ч.6 ст.240 КПК України, про проведення слідчого експерименту тільки слідчий, або прокурор складає протокол згідно з вимогами КПК України.

Але, аналіз та оцінка приведених в сукупності допустимих доказів, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 в межах обвинувачення за обвинувальним актом, погодженим 02 вересня 2020 року з прокурором Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 за даним кримінальним провадженням. /а.к.п. 1 3/,

Спростування позиції обвинуваченого ОСОБА_8 в частині невизнання вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 не визнав свою вину в таємному викраденні велосипеда моделі «Славутич ARDIS», який був припаркований біля сходів до входу в приміщення колишнього кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване на першому поверсі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .

Суд критично оцінює позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо відсутності його вини у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_8 в цій частині не може бути прийнята судом для обгрунтування вироку за кримінальним провадженням. Не визнання в судовому засіданні своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає спробою обвинуваченого ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним кримінальний проступок, в зв`язку з відсутністю у обвинуваченого ОСОБА_8 критичного аналізу своїх умисних дій, небажанням визнати неправомірність своїх умисних дій, при вчиненні кримінального проступку, пов`язаного з таємним викраденням велосипеда моделі «Славутич ARDIS» належного потерпілому ОСОБА_6 .

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального проступку є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» /рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12/ ЄСПЛ визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, пов`язаного з таємним викраденням велосипеда моделі «Славутич ARDIS» належного потерпілому ОСОБА_6 , за обставин встановлених судом, повністю доведена і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам, передбаченим ст. ст. 85 87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності безпосередньо судом.

При визнанні доведеною вини обвинуваченого ОСОБА_8 , у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у контексті конкретних обставин даного кримінального провадження, суд першої інстанції враховує правові висновки Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України / постанова від 06 березня 2014 року у справі №5-2кс14 та постанова від 11 грудня 2014 року у справі №5-23кс14/, в яких зазначено, що незаконне таємне заволодіння майном, що фактично не вийшло з володіння власника або особи, якій було ввірене, але опинилося з будь яких причин у неналежному місці, слід розцінювати не як привласнення чи знахідку, а як крадіжку чужого майна.

В даному кримінальному провадженні, велосипед моделі «Славутич ARDIS» фактично не вийшов з володіння власника потерпілого ОСОБА_6 . Даний велосипед моделі «Славутич ARDIS» був припаркований потерпілим ОСОБА_6 на сходах біля входа до приміщення колишнього кафе «Соколи», що розташоване на першому поверсі в приміщенні багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , і знаходився на відкритій місцевості в доступному місці. Правовий режим даного майна, яким був велосипед потерпілого ОСОБА_6 моделі «Славутич ARDIS» не означав, що даний велосипед є нічийним, тобто таким, від якого власник потерпілий ОСОБА_6 відмовився чи втратив з ним зв`язок. Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 розумів, що він заволодіває чужим майном, і усвідомлював, що велосипед моделі «Славутич ARDIS» належить конкретному власнику, і що обвинувачений ОСОБА_8 обертає його на свою користь протиправно, саме шляхом таємного викрадення, тобто вчинивши кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України. Норма ч.1 ст.185 КК України відокремлює, тобто ідентифікує фактично вчинені дії обвинуваченого ОСОБА_8 , як крадіжку, та відрізняє її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально правової охорони, та від фактів, які зумовлюють виникнення інших некримінальних правовідносин.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_8 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 за фактом незаконного заволодіння велосипедом моделі «Славутич ARDIS», який належав потерпілому ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжка.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Обставин, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченому, а також обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком проти власності. Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що він повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що за місцем проживання він характеризується задовільно, має повну вищу освіту та тривалий трудовий стаж, є пенсіонером, не працює, є одруженим і не має на утриманні неповнолітніх дітей, не отримував амбулаторну допомогу лікаря психіатра комунального некомерційного підприємства «Вознесенська багатопрофільна лікарня», і отримував амбулаторну допомогу лікаря нарколога даного медичного лікувального закладу, але на теперішній час він не перебуває на диспансерному обліку даних лікарів комунального некомерційного підприємства «Вознесенська багатопрофільна лікарня», він є не судимим. /а.к.п. 40 45/.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, його наслідки для потерпілого ОСОБА_6 та інші обставини кримінального провадження, за відсутності обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає можливим призначити вид основного покарання в виді арешту, відповідно до мінімальної межі, визначеної санкцією ч.1 ст.185 КК України для даного виду покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , який буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.

До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог, викладених в п.1 та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України. /а.к.п. 23, 24/.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання за данною статтею в виді 01 /одного/ місяця арешту.

Строк відбування основного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обчислювати з дня його взяття під варту, після звернення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 вересня 2020 року до виконання після набрання ним законної сили.

Речовий доказ за кримінальним провадженням: велосипед моделі «Славутич ARDIS», який відповідно до зберігальної розписки потерпілого ОСОБА_6 переданий йому на відповідальне зберігання залишити потерпілому ОСОБА_6 , як законному власнику даного велосипеда. /а.к.п. 23, 24/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1