Справа № 307/897/20
Провадження № 1-кп/307/588/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження за № 0000278, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, сезонного робітка, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
10.03.2020 року, близько 01-ї год., ОСОБА_4 , знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , під час побутової сварки із своєю дружиною ОСОБА_5 , умисно наніс їй один удар долонею руки в область обличчя, в результаті чого потерпіла отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ст. 122 ч. 1 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав. Пояснив, що 10.03.2020 року, близько 01-ї год. він прийшов додому та ліг на ліжко. Через деякий час прийшла ОСОБА_5 , яка потягнула його рукою за волосся і звалила з ліжка на підлогу. Після цього він піднявся та долонею руки наніс їй один удар по обличчю. У потерпілої почала текти кров і він викликав швидку. Наміру наносити дружині тілесні ушкодження не мав. Про вчинене шкодує, з потерпілою примирилися.
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у зв`язку з виїздом за кордон. Просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 .
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю. Крім його особистого визнання це стверджується наступними доказами.
З протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.03.2020 р. вбачається, що ОСОБА_5 , просить прийняти міри до ОСОБА_4 , який 10.03.2020 р., біля 01-ї год., у будинку АДРЕСА_1 , спричинив їй тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку експерта № 97 від 18.03.2020 р. ОСОБА_5 має тілесні ушкодження у вигляді травматичного перелому суглобового відростка нижньої щелепи справа. Травматичний перелом суглобового відростка нижньої щелепи справа виник в результаті однієї або більше локальних дій з механізмом удару в ділянку нижньої щелепи справа, твердим тупим предметом, індивідуальні особливості контактної поверхні якого в тілесному ушкодженні не відобразилися. З огляду на данні отримані зі слів ОСОБА_5 в процесі проведення судово-медичної експертизи допускаю, що таким предметом може бути кулак сторонньої людини. Вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так-як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 21-го дня. Виникнення даного тілесного ушкодження відповідає даті 10.03.2020 р. В процесі судово-медичної експертизи об`єктивних даних, що однозначно заперечують чи свідчать про виникнення тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного зросту, в тому числі і при наданні тілу попереднього прискорення, виявлено не було.
Із протоколів проведення слідчих експериментів із потерпілою та обвинуваченим убачається, що вони обоє показали, як ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 один удар по обличчю долонею руки.
Таким чином, оцінивши у сукупності всі зібрані по справі докази, які повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 122 ч. 1 КК України.
Підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 128 КК України суд не знайшов, так як ОСОБА_4 наносячи потерпілій удар долонею руки у життєво важливий орган, - область голови -, повинен був передбачати, що це може призвести до відповідних наслідків, тобто потягнути за собою спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості.
Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину; по місцю проживання характеризується позитивно, має двох неповнолітніх дітей; обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. з послідуючими змінами звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Враховуючи наведені пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а також позицію потерпілої, яка фактично відмовилася від підтримання обвинувачення, суд вважає за можливе призначити йому покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України.
Підстави для призначення ОСОБА_6 покарання у виді виправних робіт відсутні, так як він, на день ухвалення вироку, офіційно ніде не працює.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на 1 (один) рік.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного йому покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Процесуальні витрати та ревові докази по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1