КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:
представника власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль "PEUGEOT EXPERT" НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , 23.07.1977 р., із забороною його використання та відчуження, з поміщенням на спеціалізований майданчик тимчасового збереження МВС України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого Подільського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що наявність існування ризиків, передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України не доведено, зокрема намір направлений на приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження вказаного вище транспортного засобу у ОСОБА_6 відсутній. Крім того, власник майна, не оспорюючи мету арешту майна збереження речового доказу, вживає всіх необхідних заходів щодо збереження цього майна, про що готовий надати письмову розписку слідчому про відповідальне зберігання. На думку автора апеляційної скарги, відсутня будь-яка потреба перебування зазначеного транспортного засобу в арешті та застосування заборони на використання і поміщення вказаного транспортного засобу на штрафмайданчик.
Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, розгляд клопотання проводився без виклику власника майна або його представника, про наявність оскаржуваного рішення стало відомо 17.11.2020 року, а апеляційна скарга подана в межах строку визначеного ч.3 ст. 395 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання сторони обвинувачення про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна або його представника, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта щодо своєчасного оскарження ухвали слідчого судді.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, слідчим відділом Подільського УП ГУНП в м.Києві здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.10.2020 за №0002951, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.10.2020 року, приблизно о 08 год. 20 хв. за адресою: м. Київ, вул.. Кирилівська, 132, невстановлений водій керуючи автомобілем "PEUGEOT EXPERT" д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 (громадянин США), який отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому голівки малогомілкової кістки лівої гомілки. Водій з місця дорожньо-транспортної пригоди зник.

Згідно витягу з БД «НАІС» власником автомобіля "PEUGEOT EXPERT" д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 від 12.10.2020 року вказане в клопотанні майно автомобіль "PEUGEOT EXPERT" НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 визнано у кримінальному провадженні №0002951 від 09.10.2020 року речовим доказом.

13.10.2020 р. прокурор Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме транспортний засіб - автомобіль "PEUGEOT EXPERT" НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , 23.07.1977 р., із забороною його використання та відчуження, з поміщенням на спеціалізований майданчик тимчасового збереження МВС України, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 15.10.2020 року клопотання прокурора задоволено.

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на зазначене в ньому майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної

особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Задовольняючи дане клопотання сторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження №0002951 від 09.10.2020 року про накладення арешту на майно, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність накласти арешт на вказане майно, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні сторони обвинувачення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, тому доводи апеляційної скарги про власником майна розписки щодо відповідального зберігання зазначеного вище майна є необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль "PEUGEOT EXPERT" НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , 23.07.1977 р., із забороною його використання та відчуження, з поміщенням на спеціалізований майданчик тимчасового збереження МВС України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6405/2020 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1