У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.10.2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР

учасники судового провадження:
скаржник: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.10.2020 року.
Зобов`язати відповідальну особу ТУ ДБР в м. Миколаєві внести відомості доЄРДР.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне провадження до ЄРДР.
Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог щодо скасування оскаржуваної ухвали апелянт зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи в скарзі ОСОБА_6 , належним чином не встановив фактичні обставини справи.
Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
06.10.2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_6 , в якій останній просив зобов`язати уповноважену посадову особу ТУ ДБР у м. Миколаїв внести відомості про те, що слідчим СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 складено та підписано, а прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 затверджено та направлено до Ленінського районного суду м. Миколаєва сфальсифікований обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000770 від 09.02.2017 року відносно ОСОБА_6 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 122 КК України.

Свої вимоги мотивувала тим, що 22.09.2020 року він звернувся до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві із заявою про кримінальне правопорушення. В порушення вимог ч.1 ст. 214 КПК України протягом 24 годин відомості про скоєння кримінального правопорушення до ЄРДР не внесено.

Відмовляючи в задоволені скарги слідчий суддя зазначив , що відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань уповноваженими особами Територіального управління Державного Бюро Розслідування, розташованого у м.Миколаєві, оскільки Територіальним управлінням Державного бюро розслідування, розташованого у м.Миколаєві розглянуто його звернення від 19.09.2020 року та листом від 29.09.2020 року повідомлено, що підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань із заяви не вбачається.
Крім того, слідчий суддя вказав, що невнесення до ЄРДР відомостей, зазначених у заяві ОСОБА_6 від 19.09.2020 року уповноваженою особою Територіального управління Державного Бюро Розслідування, розташованого у м.Миколаєві, відповідає вимогам діючого законодавства, а відтак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_6 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд прийшов до наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Враховуючи приписи ч.1 ст.2, п.10 ч.1 ст.3, ч.1 та п.4 ч.5 ст. 214 КПК України можливо зробити висновок, що однією із обов`язкових умов для внесення відомостей до ЄРДР є виявлення діяння, яке містить склад злочину, передбаченого особливою частиною КК України. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування.
До елементів складу злочину відносять: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону, кожені з яких неможливо визнати елементом складу злочину без певних ознак. До ознак об`єкта злочину, крім суспільних відносин, що охороняються кримінальним законом, віднесено предмет злочину. Об`єктивну сторону характеризують: дія (бездіяльність), злочинні наслідки, причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) та наслідками, що настали, час, місце, спосіб, обстановка, знаряддя та засоби вчинення злочину. Суб`єкт злочину: осудність, вік, з якого настає кримінальна відповідальність, посадове становище, відношення до військової служби тощо. Суб`єктивну сторону: вина, мотив, мета та емоційний стан.
Відповідно до диспозицій особливої частини КК України, карним діянням є діяння що містить ознаки складу злочину. Тому, фактична відсутність в відомостях про діяння чи бездіяльність обставин, що вказують на наявність ознак складу злочину, позбавляє слідчого (прокурора) законного права вносити зазначені відомості до ЄРДР.
Окрім КПК України, нормативні засади, пов`язані із вчиненням зазначеної процесуальної дії, регламентовані Положенням про порядок ведення ЄРДР, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 № 298, прийнятим на виконання вимог КПК.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_9 , оскільки аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Оскільки аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необгрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 від 17 червня 2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідник питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
Окрім того, слід зазначити, що ОСОБА_6 раніше звертався з подібною апеляційною скаргою до апеляційного суду, який в своєму рішенні від 11.09.2020 року відмовив йому в задоволенні його скарги, вказавши, що аналіз положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Я к зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 23.06.2016р. при розгляді справи № 5-91кс16, право на справедливий судовий розгляд, гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, належить розуміти в контексті преамбули цієї Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення справи судами, їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду і жодна сторона не має права вимагати перегляду цього рішення лише з однією метою домогтися повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Твердження апелянта щодо того, що суд першої інстанції, відмовляючи в скарзі ОСОБА_6 , належним чином не встановив фактичні обставини справи не заслуговують на увагу та не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Згідно з ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Оскільки колегією судів встановлено, що рішення слідчого судді є законним та обгрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.10.2020 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: