Справа № 161/151/19
Провадження № 1-кп/161/335/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000925 від 23 жовтня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з вищою освітою, розлученого, на утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює директором ЗАД "Ділорета", в порядку ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 22 жовтня 2018 року, близько 13 год. 10 хв., діючи умисно, переслідуючи корисливу зацікавленість та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу з незачиненого автомобіля марки "Мітсубіші" д.н.з. НОМЕР_1 , розміщеного навпроти будинку №25 по вул. Об`їзній у с. Підгайці Луцького району викрав барсетку, в якій знаходились документи, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять та грошові кошти в сумі 811 грн. та будучи при цьому виявленим свідками події та потерпілим, продовжив свої протиправні дії, внаслідок чого намагався відкрито заволодіти вищевказаним майном та покинути місце злочину, виконавши при цьому всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий свідками злочину, таким чином намагався заподіяти потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненими повторно, однак не доведеними до кінця з причин, що не залежали від його волі та їх кваліфікує, як вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України не визнав та показав, що того дня домовився зустрітись зі своїм знайомим ОСОБА_8 в районі с. Підгайці, бо той запропонував йому роботу. Приїхавши на місце, знайомий сказав йому йти на лінію дивитись обсяг роботи, після чого, ОСОБА_9 вискочив з кущів і сказав тікати, а потім двоє чоловіків, з невідомих для нього обставин, побили його, бо ніби-то він заглядав у чужий автомобіль. Він пояснив, що не причетний до події, тоді чоловіки вибачились та пішли. Ввечері того дня, подзвонив до свого знайомого ОСОБА_9 , щоб запитати за ситуацію, що сталась, на що той повідомив, що це особистий конфлікт та вподальшому попросив у нього, щоб він взяв на себе вину, бо буде угода і він заплатить штраф. Після того, як працівники поліції почали телефонувати та пізніше вручили повідомлення про підозру, відмовився "допомогти" своєму знайомому ОСОБА_9 . Вважає, що його оговорює потерпілий і свідки, а докази зібрані із порушенням Закону.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування злочині, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, його винність у його вчиненні повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.
Так, потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що того дня приїхав на об`єкт, що по вул. Об`їзній у с. Підгайці Луцького району, де робили дорогу. Залишив свій автомобіль та пішов до своїх працівників. Через деякий час, почув що хтось кричить, оскільки в нього з авто невідомий чоловік щось викрав. Прийшовши до місця, побачив, що в нього зникла барсетка. Працівники, що робили дорогу, відразу почали бігти за обвинуваченим ОСОБА_3 , а він сів у автомобіль і також поїхав за ним. В той момент, коли впіймали його, при ньому не було його барсетки, але той повідомив, що її викинув. Просив покарати обвинуваченого на розсуд суду та вказував про відсутність будь яких претензій до нього.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що влітку, чи то восени 2018 року, в обідню пору, він побачив, як потерпілий ОСОБА_6 приїхав на своєму авто на об`єкт, де клали дорогу. Вийшов та пішов до чоловіків. Через пару хвилин, невідомий чоловік підійшов до авто, відкрив двері транспортного засобу та щось забрав із салону. Спочатку він подумав, що це хтось знайомий, а потім зрозумів, що здійснили крадіжку майна, оскільки той чоловік пішов в інший бік. Внаслідок чого, він крикнув та повідомив про подію, яка тільки-що сталась, а чоловіки, що робили дорогу почали доганяти незнайомця. Пізніше, зловили обвинуваченого ОСОБА_3 та викликали поліцію.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_11 показав, що того дня працював на ділянці, клали тротуарну плитку. Невідомий чоловік крикнув, що в сільського голови Підгайцівського сільської ради ОСОБА_6 з автомобіля викрали барсетку. Внаслідок чого, всі побігли його доганяти. Він трохи пробіг, а потім побачив, що невідомого чоловіка затримали. При цьому вказав, що не звертав увагу на його обличчя і не пам`ятає його, а слідча, яка вподальшому здійснювала досудове розслідування, як проводила впізнання за його участю, то сама показала на фото ОСОБА_3 і повідомила, що саме ця людина викрала того дня сумку.
Свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що в той день, разом з колегами клали бруківку. Хтось сказав, що в ОСОБА_6 викрали сумку з авто, тому всі хто тоді був на місці почали доганяти чоловіка. Він також побіг, але потім побачив, що незнайомця, який викрав сумку затримали. Зазначив, що пам`ятає в чому чоловік був одягнений, однак на обличчя не дивився. Обвинуваченого ОСОБА_3 раніше ніколи не бачив.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що здійснювала досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000925 від 23 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_3 . Першочергово у даному кримінальному провадженні було встановлено свідків, допитано їх та потерпілого. У зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_3 не було відоме, тому слідчим в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України надано доручення на встановлення місцезнаходження останнього. Після чого, прийнято рішення проводити пред`явлення для впізнання із свідками по фотокартках, за участю понятих. Свідки самостійно вказували на обвинуваченого, про що і зазначено в протоколах слідчих дій. Будь яких заперечень чи зауважень під час здійснення даних дій від учасників та понятих не надходило.
Свідок ОСОБА_14 суду показала, що була понятою в ході проведення впізнання особи. Зазначила, що жодних зауважень чи заперечень під час проведення даної дії не надходило. Також зазначила, що будь-якого тиску чи допомоги особам, які впізнавали не було.
Допитаний свідок ОСОБА_15 показав, що був залучений понятим для проведення впізнання. Підписував лише повністю заповнені документи, порожніх бланків ніхто не давав.
Крім цього, винність ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.
Зокрема, протоколом огляду місцевості з доданими фототаблицями від 22 жовтня 2018 року, яким зафіксовано місце розташування авто в момент вчинення крадіжки та напрямок від авто до місця, де знаходився потерпілий.
Протоколом огляду місцевості з доданими фототаблицями від 22 жовтня 2018 року, яким зафіксовано місце, де затримано ОСОБА_3 .
Протоколом огляду місцевості з доданими фототаблицями від 22 жовтня 2018 року, яким зафіксовано ділянку дороги, де ОСОБА_3 викинув барсетку та на місцезнаходження якої вказав ОСОБА_11 .
Протоколом огляду приміщення від 22 жовтня 2018 року, яким зафіксовано, як в кабінеті сільського голови у приміщенні Підгайцівського сільської ради ОСОБА_6 добровільно надав для огляду працівникам поліції свою барсетку, в якій знаходились кошти та документи.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 листопада 2018 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав особу під № 1, як ту, що 22 жовтня 2018 року викрала з його авто барсетку з грошима.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 листопада 2018 року, в ході якого свідок ОСОБА_11 впізнав особу під № 4, як ту, що 22 жовтня 2018 року викрала з авто ОСОБА_6 барсетку, після чого його затримали.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 листопада 2018 року, в ході якого свідок ОСОБА_12 впізнав особу під № 3, як ту, що 22 жовтня 2018 року викрала з авто ОСОБА_6 барсетку.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 листопада 2018 року, в ході якого свідок ОСОБА_10 впізнав особу під № 2, як ту, що 22 жовтня 2018 року викрала з авто ОСОБА_6 барсетку, після чого його затримали.
Згідно довідок до вказаних протоколів та фотознімку, упізнаною особою є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В судовому засіданні перевірялись показання обвинуваченого ОСОБА_3 з приводу того, що він не причетний до вчинення замаху на грабіж, однак такі обставини не знайшли свого належного підтвердження в суді і спростовується дослідженими належними і допустимими доказами у кримінальному проваджені та не узгоджуються із іншими доказами по справі, зокрема, показаннями потерпілого та свідків, які є послідовними і узгоджуються між собою та протоколами слідчих дій, які, на думку суду, є правдивими, тому суд покладає їх в основу обвинувального вироку, відповідно в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.
Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікаря нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, задовільну характеристику по місцю проживання, неодноразове раніше притягнення до кримінальної відповідальності, хоча в порядку ст. 89 КК України є несудимий, інформацію про вчинення даного злочину під час іспитового строку за попереднім вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 12 жовтня 2018 року за ч.2 ст. 185 КК України, через незначний проміжок після його ухвалення, наявність на утриманні малолітньої дитини, думку потерпілого, який у вирішенні питання призначення покарання покладався на розсуд суду та вказував про відсутність претензій будь якого характеру до нього.
З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання, в межах санкції частини статті, за якою його засуджується та на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому, максимальний трирічний іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: шкіряну барсетку чорного кольору, грошові кошти в сумі 811 грн. та документи: паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_6 від 08.09.2006р., посвідчення до відзнаки МВС України, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 серія № НОМЕР_3 залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1