Дата документу 24.09.2020 Справа № 937/4986/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/4986/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/1016/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2020 року, якою у задоволенні скарги останнього, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку та строк, передбачений ст.214 КК України, Територіальним управлінням Державного бюро розслідування, розташованого у місті Мелітополі, відмовлено,

за участю ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Херсонський слідчий ізолятор».

ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2020 року, якою у задоволенні скарги останнього щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку та строк, передбачений ст.372 КК України Територіальним управлінням Державного бюро розслідування, розташованого у місті Мелітополі, відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що, заява ОСОБА_6 не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що б надавали підстави для кваліфікації відомостей, викладених в повідомленні останнього про злочини за ч.2 ст.374 КК України, а вбачається незгода заявника із прийнятими судовими рішеннями, що не може бути приводом для внесення відомостей до ЄРДР. За таких обставин слідчий суддя вважає, що невнесення уповноваженою особою ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 засновано на положеннях ст.214 КПК України, ч. 1 ст.2 та ст.11 КК України та п. 2 Poзділу II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 06 квітня 2016 року №139, оскільки заява не свідчить про факти вчинення колегією суддів Новокаховського міського суду Херсонської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та повернути скаргу до суду першої інстанції на новий розгляд.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм процесуального законодавства України, є незаконною та необґрунтованою. Вказує на те, що в його заяві міститься достатньо доказів на підтвердження вчинення колегією суддів Новокаховського міського суду Херсонської області кримінального правопорушення. Вказаною колегією суддів постановлено ухвалу від 29 травня 2020 року відносно нього про дистанційне судове провадження, заздалегідь знаючи про те, що законодавство України забороняє дистанційне провадження, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В подальшому вказаний суд провів судове засідання у його відсутність, чим порушив вимоги ч.2 ст.336 КПК України, тобто умисно відмовив йому у доступі до правосуддя, позбавив його можливості надати письмові докази, порушив принцип змагальності, позбавив його права на захист. У своїй ухвалі суддя ОСОБА_1 , виправдовуючи бездіяльність начальника слідчого відділу та слідчого, плутається у статтях КК та КПК України, плутає незалежний статус суддів та недоторканість суддів із кримінальною відповідальністю за ч.2 ст.374 КК України. Також апелянт зазначає, що судді Новокаховського міськрайонного суду, грубо порушуючи кримінальний закон, ухиляються від законного та об`єктивного розгляду його заяви про нововиявлені обставини.

Заслухавши доповідь судді; думку заявника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону відповідає.
Як вбачається з матеріалів провадження, 14 липня 2020 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області зі скаргою щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку та строк, передбачений ст.214 КК України, Територіальним управлінням Державного бюро розслідування, розташованого у місті Мелітополі, після отримання його зави від 29 червня 2020 року.

У зазначеній скарзі останній просив зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, які містяться у його заяві.
ОСОБА_6 посилається на те, що 29 червня 2020 року він звернувся до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, із заявою, яка містить достатньо доказів вчинення колегією суддів Новокаховського міського суду Херсонської області у складі суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 кримінального правопорушення. Так, під час постановлення незаконної, на думку заявника, ухвали від 29 травня 2020 року про дистанційне провадження, колегія суддів порушила закон, оскільки цим суддям було заздалегідь відомо з поданих ним клопотань про те, що дистанційне провадження у відсутність обвинуваченого в залі судових засідань законодавством України заборонено, якщо проти цього він заперечує. Таким чином, колегія суддів позбавила його права на захист. Мотивування ухвали суду з посиланням на Закон України від 13 травня 2020 року №558-ІХ «Про внесення змін до законодавства України під час карантину» неспроможне, оскільки карантинні обмеження в Херсонській області на перевозку пасажирів, в тому числі підсудних, були зняті 22 травня 2020 року, а конвойна служба Херсонської області доставляла з СІЗО до суду всіх, на кого получала заявки з суду. Під час постановлення ухвали 29 травня 2020 року вищевказаний Закон України був неактуальний - втратив свою силу. Посилання в ухвалі на вимоги ст.366 КПК України, на думку заявника, недоречне.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді у задоволенні поданої ОСОБА_6 скарги відмовлено.
Залишаючи без задоволення вказану скаргу, слідчий суддя, окрім іншого, вказав на те, що в заяві ОСОБА_6 не наведено об`єктивних даних, які свідчать про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.374 КПК України, колегією суддів Новокаховського міського суду Херсонської області ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 під час постановлення останніми ухвали від 29 травня 2020 року у справі №791/130/17. Зміст заяви зводиться до незгоди заявника з процесуальним рішенням колегії суддів.

Переглядаючи вказану ухвалу слідчого судді, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно з матеріалами провадження та оскаржуваною ухвалою слідчого судді, 07 липня 2020 року на адресу слідчого ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, надійшла заява ОСОБА_6 , в якій останній просив внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.374 КК України, та розпочати досудове розслідування стосовно колегії суддів Новокаховського міського суду Херсонської області - суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ..
У заяві ОСОБА_6 викладені ті самі обставини, що і у скарзі останнього, поданій слідчому судді.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_6 14 липня 2020 року за номером №М-1930/1-01-02-20 останньому начальником Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м.Мелітополі надано відповідь, в якій, окрім іншого, йдеться про те, що зі змісту звернення ОСОБА_6 не вбачається як фактичних так і достатніх обставин, які б свідчили про ознаки злочину, що є підслідним ТУ ДБР у м.Мелітополі, вказане звернення стосується виключно процесуальних питань діяльності суду, тому відсутні підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Також у відповіді міститься посилання на рішення Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року №6-рп, відповідно до якого процесуальні акти і дії суддів, які стосуються, зокрема, порушення і відкриття справ, підготовки до їх розгляду, судового розгляду справ та прийняття по ним судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий. До повноважень ТУ ДБР у м.Мелітополі не віднесено можливість оцінки процесуальних дій судді, органи ДБР не здійснюють нагляд за застосуванням норм чинного законодавства України при здійсненні правосуддя, а також не перевіряють законність та обґрунтованість прийнятих судом рішень у процесуальному порядку.
Перевіряючи доводи скарги, слідчий суддя вказав на те, що невнесення уповноваженою особою ТУ ДБР, розташованому у м.Мелітополі, відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 засновано на положеннях ст.214 КПК України, ч.1 ст.2 та ст.11 КК України та п.Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 06 квітня 2016 року №139, оскільки заява не свідчить про факти вчинення колегією суддів Новокаховського міського суду Херсонської області у складі суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , Матвеєвої кримінального правопорушення.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Так, слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на те, що згідно з положеннями ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.
Проте, в заяві ОСОБА_12 не викладено обставин, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Із заяви вбачається, що заявник не погоджується із прийнятим суддями процесуальним рішенням та вважає це рішення незаконним, а дії суддів такими, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.374 КК України.
В той же час, відповідним процесуальним законом передбачений порядок перегляду судових рішень в апеляційному та касаційному порядку. Ті рішення, які не підлягають окремому оскарженню, можуть бути переглянуті разом з остаточним судовим рішенням, яке прийняте по суті справи, якщо законом допускається оскарження такого рішення.
Обов`язковість рішень суду є однією з фундаментальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.
Викладене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року, на яку послався слідчий суддя, згідно з якими, судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Гарантії незалежності та недоторканості суддів встановлені статтею 126 Конституції України (на яку також доречно послався слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі) та іншими законами. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Слідчий суддя з`ясував належним чином обставини та мотиви, з яких відповідна посадова особа ТУ ДБР у м.Мелітополі дійшла висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 , повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення поданої скарги.
При цьому, слідчий суддя належним чином вмотивував свої висновки та правильно вказав в оскаржуваній ухвалі на те, що оскільки заявник не зазначає у своїй скарзі об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочинів та, не погоджуючись із судовим рішенням, самостійно робить висновки про його неправомірність, тому не вбачається підстав для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, про які йдеться у заяві.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, в тому числі і твердження останнього про те, що впливати на суддів по ухваленому вироку є безглуздим, а також про те, що судді Новокаховського міського суду, грубо порушуючи закон, ухиляються від об`єктивного розгляду його заяви за нововиявленими обставинами.
Посилання апелянта на те, що слідчий суддя неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, є безпідставними та суперечать встановленим обставинам і змісту оскаржуваної ухвали.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування вказаної ухвали слідчого судді, не вбачається.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2020 року, якою у задоволенні скарги останнього, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку та строк, передбачений ст.214 КК України Територіальним управлінням Державного бюро розслідування, розташованого у місті Мелітополі, відмовлено повністю, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4