У Х В А Л А
30 листопада 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши матеріали клопотання слідчого СУ ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002610 від 22.08.2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання слідчого ОСОБА_3 погоджене з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 згідно якого останній просить накласти арешт: на автомобіль «Mitsubishi» Pagero, д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 .
Клопотання мотивовано тим, що на досудовому розслідуванні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0002610 від 22.08.2020 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.
При цьому, як зазначає слідчий у клопотанні, з метою збереження майна, яке може бути приховане та відчужене особами, причетними до вчинення кримінального правопорушення, тобто для збереження речових доказів, які можуть містити на собі сліди вчинення злочину та іншу інформацію, виникла необхідність у накладенні арешту, а саме на вказаний транспортний засіб.
Прокурор в судове засідання для розгляду клопотання не зявився про час та дату розгляду був повідомлений належним чином.
Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Також, згідно ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При цьому, відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Окрім іншого, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів клопотання, у даному кримінальному провадженні власник майна, на яке необхідно накласти арешт, а ОСОБА_5 , на даному етапі досудового розслідування у даному кримінальному провадженні має статус третьої особи.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, оскільки він не є суб`єктом ініціювання такого клопотання згідно вимог кримінального процесуального закону.
Окрім іншого слідчий, заявляючи вимогу про арешт майна, яке перебуває у власності третіх осіб, не навів у вказаному клопотанні відповідне обґрунтування необхідності арешту майна з метою збереження речових доказів співмірно із вимогами ст. 170 КПК України, у зв`язку із чим слідчий суддя приходить до висновку, що вказане клопотання не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст. 171 КПК України, а також подане слідчому судді не уповноваженим на те суб`єктом, у зв`язку із чим вважає за потрібне вказане клопотання повернути прокурору у кримінальному провадженні для усунення недоліків
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого клопотання слідчого СУ ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002610 від 22.08.2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна повернути прокурору у кримінальному провадженні Київської міської прокуратури.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1