ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/45/20 Номер провадження 11-кп/814/636/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Даною ухвалою задоволено подання інспектора Зіньківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлений для подальшого відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, освіта професійно- технічна,-,

засуджений 08.10.2018 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за вчинення злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що будучи письмово ознайомленим з покладеними на нього судом та визначеними законом обов`язками під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також неодноразово письмово попередженим про наслідки порушення умов звільнення з випробуванням, покладені на нього обов`язки не виконав, зокрема, протягом іспитового строку систематично допускав неявки на реєстрацію до органу пробації без поважних причин (11 неявок на реєстрацію, без поважних причин). При цьому документально не надав підтвердження про поважність причини неявки до органу пробації.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання інспектора Зіньківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області відмовити.

Свої вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що в матеріалах особової справи не міститься жодних даних про вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, відсутні переконливі докази того, що він не бажає стати на шлях виправлення, умисно ухиляється від явки на реєстрацію, умисно не виконує покладені на нього судом обов`язки, на утриманні має новонароджену дитину, працює, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, приводів до поліції не має.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скарг та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який вважає рішення суду законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_10 засуджений вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08.10.2018 року за ч.4 ст.407 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. Згідно ст. 76 КК України зобов`язаний періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання.

22.11.2018 року засудженого ОСОБА_7 поставлено на облік до Зіньківського РС з питань пробації.

22.11.2018 року засудженому винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, відповідно до якої ОСОБА_7 призначено дні явки перший та третій вівторок кожного місяця ( а.с.16).

Постанову оголошено під підпис 22.11.2018 року. Засуджений був попереджений про наслідки невиконання обов`язків встановлених КВК України, Законом України 'Про пробацію', а також обов`язків, які покладені на нього вироком суду.

ОСОБА_7 не з`явився на періодичну реєстрацію 20.08.2019 року, 03.09.2019 року та 17.09.2019 року.

01.10.2019 року ОСОБА_7 оголошено письмове попередження про те, що в разі невиконання покладених на нього судом обов`язків орган пробації може ініціювати питання скасування звільнення з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання (а.с.65).

19.11.2019 року, 03.12.2019 року, 23.12.2019 року, 08.01.2020 року ОСОБА_7 повторно без поважниї причин не з`явився на реєстрацію.

16.01.2020 року Зіньківський РС з питань пробації звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для подальшого відбування покарання за вироком суду засудженого ОСОБА_7 (а.с.85-86).

Крім цього після надходження подання до суду ОСОБА_7 також не з`являвся на періодичну реєстрацію 21.01.2020 року, 04.02.2020 року, 18.02.2020 року та 03.03.2020 року. На час розгляду подання судом першої інстанції ОСОБА_7 допустив 11 неявок на реєстрацію без поважних причин.

Ухвалою місцевого суду від 10.02.2020 року відносно ОСОБА_7 застосовано примусовий привід ( а.с.101).

Згідно письмового пояснення засудженого ОСОБА_7 , будучи обізнаним з умовами звільнення від відбування покарання та встановленими йому днів явки, він не з`являвся на реєстрації до органу пробації без поважних причин, жодних документів, що підтверджують поважність причин неявки до органу пробації засудженим не надано.

Відповідно до ст. 78 КК України, встановленні правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, так після закінчення іспитового строку, засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку, згідно ч.2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї з двох умов: 1) невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України або 2) систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Вказане узгоджується, з положеннями ч.1 та ч.2 статті 166 КВК України згідно якої якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», також зазначено, що суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно п.5.2 Наказу/Інструкції Державного департаменту з питань виконання покарань/МВС, "Про затвердження Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань" від 19.12.2003 р. № 270/1560, чинного на момент складання і направлення подання до суду першої інстанції, якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків чи притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження, про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

В матеріалах справи мається повідомлення від 20.11.2018 року в якому зазначено, що засуджений ОСОБА_7 поставлений на облік 22.11.2018 року.

Як вбачається з матеріалів особової справи №37/2018, засудженому ОСОБА_7 11.01.2020 року направлено виклик до уповноваженого органу пробації.(а.с.82)

Також в матеріалах особової справи наявна підписка останнього від 22.11.2018 року про роз`яснення йому обов`язків визначених ч.3 ст.164 КВК України та анкета із зазначенням місця проживання та місця реєстрації останнього а.с .18-19).

Відповідно до попередження від 01.10.2019 року засудженого попереджено, про що він розписався особисто, про можливість направлення до суду матеріалів про відміну покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання в разі подальшого не виконання покладених на нього обов`язків (а.о.с. 65).

В поясненнях ОСОБА_7 від 01.10.2019 року, останній пояснив про причини неявки до інспекції 20.08.2019 р., 3.09.2019 р., 17.09.2019 р, з підстав того, що захворів, проте підтверджуючих документів не надав, (а.о.с. 66).

Колегія суддів зазначає, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Засудженим ОСОБА_7 не виконано умов, передбачених ст.ст.75, 76, 78 КК України і протягом іспитового строку він порушив покладені на нього обов`язки, оскільки декілька разів не з`являвся на реєстрацію до кримінально-виконавчої служби без поважних причин.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про наявність підстав для направлення засудженого для відбуття призначеного покарання.

Апеляційна скарга засудженого не містять доводів, які б указували на необґрунтованість висновків суду та незаконність ухвали місцевого суду від 05 березня 2020 року, а містить загальні посилання на дані, які характеризують особу ОСОБА_7 .

Доводи засудженого, про те що він неодноразово повідомляв інспектора про те, що він захворів та за медичною допомогою звертався в Опішнянську амбулаторію, не знайшли свого підтвердження, так як в матеріалах справи відсутні відповідні довідки, а навпаки мається довідка з Опішнянської аамбулаторії загальної практики-сімейної медицини від 03.01.2020 року про те, що ОСОБА_7 в період з 19.11.2019 року за медичною допомогою не звертався.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року є законною та обґрунтованою і будь-яких підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст.404,405,407,539 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_7 для відбування покарання у вигляді 4-х /чотири/ років позбавлення волі згідно вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08.10.2018 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_3