Справа № 162/317/20
Провадження № 1-кп/162/48/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт.Любешів кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Старобешеве Старобешівського району Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця за контрактом Військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, командира гармати 2 самохідної артилерійської батареї і самохідного артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_2 , відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України - несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 29 лютого 2020 року близько 22 години 55 хвилин в с.Ветли Любешівського району Волинської області діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, пошкодивши вікно, проник до приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться по вул.Поліській, 58, звідки таємно викрав коньяк марки Legard 3 зірочки, ємністю 0,5 л, та сигарети марки Marlboro red, у кількості 10 пачок, заподіявши, згідно висновку товарознавчої експертизи №139 від 10 березня 2020 року, потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 563,47 гривень.
Вказані вище умисні, протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю.
Під час досудового розслідування між прокурором Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , 21 квітня 2020 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
В угоді про визнання винуватості від 21 квітня 2020 року сторони погодили, що відповідно до статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 відсутні.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком та покласти обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні також, кожен окремо, просили укладену з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання.
В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 21 квітня 2020 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином.
Згідно наявної при матеріалах кримінальної справи письмової згоди потерпілого на укладення угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ч.4 ст.469 КПК України, надав свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , за умов визначених прокурором. Вказав, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу відшкодування майнової шкоди - немає.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Потерпілий не заперечує щодо укладення даної угоди.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
З урахуванням статті 66 КК України, є встановленим, що обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому ним злочині, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення та добровільно відшкодував потерпілому завдані ним збитки.
Наведені обставини дають можливість суду призначити обвинуваченому ОСОБА_5 обумовлене в угоді покарання у виді позбавлення волі із застосуванням статтей 75, 76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Судові витрати по справі в розмірі 4645 (чотири тисячі шістсот сорок п`ять) гривень 47 копійок за проведення імунологічної експертизи №20 від 16 березня 2020 року та 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 копійки за проведення товарознавчої експертизи №139 від 10 березня 2020 року слід стягнути з ОСОБА_5 в користь держави.

Таким чином, судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 5273 (п`ять тисяч двісті сімдесят три) гривні 51 копійка підлягають стягненню з ОСОБА_5 в дохід держави.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 472, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 21 квітня 2020 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000052 від 01 березня 2020 року.
ОСОБА_5 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості від 21 квітня 2020 року покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 5273 (п`ять тисяч двісті сімдесят три) гривні 51 копійку.
Речові докази:
-уламок елемента скла; картонну коробку з позначенням Шоколад молочний пористий; картонну коробку з-під сірників; куртку червоного та чорного кольорів марки River; штани коричневого кольору бренду М-ТАС; що знаходяться у камері зберігання речових доказів Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області - знищити;
-грошові кошти в сумі 72 (сімдесят дві) гривні повернути ОСОБА_5 ;
-фрагменти відеозаписів, які скопійовано на оптичний диск для лазерних систем зчитування інформації Nanotex - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любешівський районний суд.
Вирок суду першої інстанції якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуючий: ОСОБА_1