Справа №345/2602/20
Провадження № 1-кп/345/336/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000211 щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, не одруженого, дітей не має, інваліда 2-ї групи, раніше не судимого,

за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
особи, відносно якої вирішується питання

про застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_2
законного представника ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7

встановив:
До Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 29.07.20 р. надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України.

За результатами розгляду даного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_2 18.02.2020 року близько 13.15 год. перебував неподалік кафе «Палермо», що у м. Калуші, пр. Л.Українки, 15а. В той час повз вказаного кафе ОСОБА_7 , яка працює вчителем у Калуській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №7, згідно наказу №22/03-07 від 18.02.2020 року, що виданий директором навчального закладу, вела учнів 6-В класу відвідати музей Революції Гідності і АТО в м. Калуші.

В цей час ОСОБА_2 з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, почав безпричинно чіплятись до ОСОБА_7 , з якою раніше знайомий не був.

У подальшому, не припиняючи своїх хуліганських дій, ОСОБА_2 , перебуваючи у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, безпричинно наніс один удар долонею руки в потиличну ділянку голови ОСОБА_7 , спричинивши їй фізичну біль. Внаслідок даного удару остання впала та вдарилась колінами до поверхні асфальтного покриття пішохідної доріжки, отримавши тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правої ноги та синця в ділянці лівої ноги, які згідно висновку експерта №93-54Д, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив суд застосувати до ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру в амбулаторних умовах.

У судовому засіданні особа, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_2 на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати будь які пояснення щодо обставин справи, проте не заперечив щодо застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах.

Захисник та законний представник не заперечили щодо задоволення клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані сторонами докази, допитавши потерпілу і свідка, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу», приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Обставини вчинення ОСОБА_2 суспільно небезпечного діяння підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- рапортом старшого інспектора-чергового Калуського ВП ГУНП від 18.02.2020, згідно з яким 18.02.2020 о 19.49 год. від чергової медсестри Калуської ЦРЛ надійшло повідомлення про те, що за медичною допомогою звернулася ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з тілесними ушкодженнями. Пояснила, що того дня близько 13.00 год. біля кафе «Палермо» в м. Калуш її побив невідомий чоловік (а.с. 25);

- заявою ОСОБА_7 від 18.02.2020 про притягнення до відповідальності невідомого їй чоловіка, який 18.02.2020 близько 13.15 год. біля кафе «Палермо» в м. Калуш наніс їй тілесні ушкодження (а.с. 26);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.02.2020 (а.с. 27);

- протоколом огляду місця події від 18.03.2020 з фототаблицями до нього. Зокрема об`єктом огляду був тротуар навпроти входу в кафе «Палермо», що в м. Калуш на пр.-ті Лесі Українки (а.с. 28, 29);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.03.2020 з фототаблицями до нього, проведеного з участю потерпілої ОСОБА_7 , в ході якого потерпіла розказала про обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення, показала місце його вчинення та механізм нанесення їй тілесних ушкоджень (а.с. 30-34);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.03.2020 з додатком до нього, в ході якого потерпіла впізнала особу, яка нанесла їй тілесні ушкодження, зокрема це особа під №2 і являється обвинуваченим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 35-37). Оскільки, потерпіла в судовому засіданні підтвердила, що брала участь в такій слідчій дії, як впізнання особи за фотознімками, а також впізнає в залі судових засідань особу, яка вчиняла відносно неї хуліганські дії, то відсутні підстави визнавати даний протокол як недопустимий доказ;

- висновком експерта № 93/54-Д від 07.04.2020, згідно з яким у ОСОБА_7 малися тілесні ушкодження: синець в ділянці правої ноги та синець в ділянці лівої ноги, які утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів такими предметами у вказані вище ділянки, так і при падінні на площину та ударах вищевказаними ділянками до тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну вказаному у постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 38-39).

Також причетність ОСОБА_2 до подій, описаних в клопотанні прокурора, підтверджується показами потерпілої та свідка.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні дала покази, якими підтвердила обставини викладені в клопотанні прокурора, і за яких ОСОБА_2 завдав їй тілесних ушкоджень. Пояснила, що вона працює вчителем в ЗОШ № 7. На підставі наказу директора школи в лютому місяці цього року вела учнів 6 класу відвідати музей Революції Гідності і АТО в м. Калуші. Оскільки, учнів було більше десятеро, то разом з нею учнів також супроводжувала соціальний педагог ОСОБА_8 . В обідню пору вони рухались колоною по тротуару проспекту Лесі Українки. ОСОБА_8 йшла позаду колони, а вона попереду збоку. Стежила щоб учні йшли рівно і не створювали перешкод іншим пішоходам. Біля кафе «Палермо» їй дорогу перегородив молодий чоловік і зробив їй зауваження як вона йде і назвав себе «президентом Євросоюзу». Вона підняла голову догори, бо той чоловік був вищим за неї. Цього чоловіка вона не знала. З метою уникнення конфліктної ситуації вона зробила крок в сторону і після цього відчула удар по голові. Цей чоловік вдарив її рукою в потилицю. Від удару вона впала на пішохідну доріжку, а чоловік пішов геть. До неї підійшла її колега. Через деякий час вона піднялась і далі повела учнів в музей. Ці події відбулись на очах в дітей і викликали в них хвилювання. Ввечері їй стало погано і вона звернулась за меддопомогою в ЦРЛ. Ще кілька днів після цього її боліла потилиця і коліна. Слідчий пред`являв їй декілька фотографій і вона впізнала того чоловіка, який наніс їй удар. Також вона впізнає цього чоловіка в залі судових засідань по статурі. Щодо самого клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, то потерпіла поклалась на розсуд суду

Свідок ОСОБА_8 , яка працює соціальним педагогом в ЗОШ № 7, суду повідомила що в лютому цього року разом із потерпілою вела учнів до музею АТО. В обідню пору вони рухались колоною, вона була позаду колони, а ОСОБА_7 попереду. Біля кафе «Палермо» ОСОБА_7 відступила в сторону щоб пропустити якогось чоловіка. Після цього цей чоловік наніс потерпілій удар рукою в голову і пішов собі далі. Від удару ОСОБА_7 впала. Вона підійшла до неї щоб надати допомогу. Через деякий час потерпіла піднялась. Свідок не чула щоб між потерпілою і цим чоловіком була якась розмова. ОСОБА_7 не провокувала його. Оскільки ці події були давно, то свідок не може впізнати обличчя цього чоловіка. Пам`ятає, що він був в коричневій куртці та джинсах.

Будучи допитаним в судовому засіданні як свідок законний представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 , яка є його матір`ю, пояснила, що вона не була безпосереднім очевидцем конфлікту між її сином і потерпілою. Наголосила, що її син страждає психічними розладами. Іноді він безпричинно телефонує в поліцію. Буває, що ходить по вулиці і кричить про терористів. Безпідставно називає себе «президентом» і т.п. Йому призначено другу групу інвалідності і він потребує стороннього догляду. Більшість часу син проводить поряд з нею. Лише іноді він самостійно може піти в аптеку за ліками чи в магазин по сигарети. Про те, що між її сином і потерпілою був якийсь конфлікт вона дізналась аж в березні місяці від працівників поліції. Після цього конфлікту син проходив лікування в стаціонарних умовах, а на даний час продовжує приймати ліки в домашніх умовах. За події 18 лютого цього року син нічого їй не розповідав, а стверджував що нікого не бив.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про вірність кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 296 КК України, а саме, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільство, що супроводжується особливою зухвалістю.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 139/2020 від 15.07.2020 ОСОБА_2 страждає хронічним психічним захворюванням параноїчною шизофренією, що згідно МКХ-10 F 20.0. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину під експертний ОСОБА_2 перебував у стані і перебуває на даний час, при якому не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_2 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах (а.с. 72-77).

Таким чином, під час судового розгляду встановлена неосудність ОСОБА_2 на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, оскільки, він не міг в період вчинення інкримінованого йому діяння усвідомлювати свої дії і керувати ними. Матеріали справи не містять даних, які б свідчили про зміну стану його психічного здоров`я.

Згідно з положеннями ст. 19 КК України, осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру (ч. 2 ст. 19 КК України).

У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України, до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до закладів з надання психіатричної допомоги зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Відповідно до ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищевикладене, встановлено, що ОСОБА_2 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього покарання, оскільки він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

При визначенні виду примусових заходів медичного характеру та типу психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, суд враховує рекомендації лікаря судово-психіатричного експерта, викладені у висновку судово-психіатричного експерта № 139/2020 від 15.07.2020, яким ОСОБА_2 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 369-372, 376, 395, 503, 508, 512, 513, 516 КПК України,

у х в а л и в:
Визнати, що ОСОБА_2 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у стані неосудності.

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000211 від 18.02.2020 року задоволити.

Застосувати до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Речові докази:

-довідку № 564, опис рентгенограм, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити там же;

-дві рентгенограми, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 вважати поверненими за належністю;

-медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_2 , медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_2 , які передані на зберігання ОСОБА_2 вважати поверненими за належністю.

Копію ухвали направити для відома лікарю-психіатру КНП «КМЦ ПМСД» (м. Калуш, вул. Б.Хмельницького, 32).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя