Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника
майна ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року (ЄРДР №0003302),

В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «BMW 530D» н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , належний ОСОБА_9 з позбавленням права на користування, відчуження, розпорядження вказаним автомобілем, та внесення будь яких конструктивних змін.
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки є достатньо-ґрунтовні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому його арешт необхідний з метою збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання слідчого про накладення арешту на майно задовольнити частково, накласти арешт на автомобіль «BMW 530D» АС1000II номер кузова НОМЕР_2 , належний ОСОБА_9 з позбавленням права відчуження такого майна, однак залишити право користування за ОСОБА_9 .
Посилається, що накладення арешту на майно автомобіль, належний його довірителю - ОСОБА_9 не є необхідною процесуальною дією, яка б надавала додаткові факти чи обставини, котрі, зокрема, підтверджують винуватість ОСОБА_9 , оскільки останній визнає свою винуватість, а досудове розслідування фактично завершилось. Вважає, що підстав застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, застосований слідчим суддею, немає.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , котра підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, прокурора, який погодився з доводами апеляційної скарги, вважав за доцільне скасувати ухвалу слідчого судді, дослідивши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до абзацу 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України). Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
З клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно є знаряддям вчинення злочину, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
З матеріалів судового провадження вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України.
Задовольнивши клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор і слідчий довели достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має значення для забезпечення кримінального провадження.
Однак, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді щодо способу забезпечення кримінального провадження, оскільки вважає його є неналежним, таким, що в значній мірі обмежує законні права та інтереси власника автомобіля «BMW 530D» АС1000II номер кузова НОМЕР_2 ОСОБА_9 .
Згідно зі ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, на даний час в рамках здійснення кримінального провадження №0003302 від 12.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, автомобіль оглянутий експертами на предмет виявлення слідів та пошкоджень, у справі проведені всі необхідні експертизи.
Як пояснив в судовому засіданні прокурор матеріали кримінального провадження №0003302 щодо ОСОБА_9 направлені до суду для їх розгляду по суті.

Слідчий суддя наклав арешт на майно - автомобіль «BMW 530D» АС1000II без врахування вимог п.5,6 ч.2,п.4,5 ч.5 ст.173 КПК України, по суті обмеживши право ОСОБА_9 володіти і користуватись ним.
Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з прийняттям нової.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року про накладення арешту на майно скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , та накласти арешт на майно, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження на автомобіль марки «BMW 530D» н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , належний ОСОБА_9 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді