Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/8808/18
Провадження № 1-кп/490/379/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Усть-Ілімськ Іркутської області Сібірського Федерального округу Російської Федерації, є росіянкою, громадянином Російської Федерації, здобула середню спеціальну освіту, є розлученою, має доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наразі відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, раніше засуджувалась:

-20 жовтня 2016 року - Вінницьким міськрайонним судом Вінницької області - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 4 років позбавлення волі; судом ухвалювалось про її звільнення від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України з встановленням іспитового строку в три роки;

-31 травня 2018 року - Могілів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 1 року позбавлення волі, а за сукупністю цього вироку та вироку від 20 жовтня 2016 року - до 4 років 1 місяця позбавлення волі

а також

-07 березня 2019 року - Могілів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області - за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України - до 1 року 2 місяців позбавлення волі, а за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які вона була засуджена вироком того ж суду від 31 травня 2018 року - до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

-12 вересня 2019 року - Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 2 років позбавлення волі, а за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які вона була засуджена вироком Могілів-Подільського міськрайонного суду Віннцької області від 07 березня 2019 року - до 4 років 5 місяців позбавлення волі;

-06 квітня 2020 року - Новобузьким районним судом Миколаївської області - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 2 років позбавлення волі, а за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які вона була засуджена вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 вересня 2019 року - до 4 років 7 місяців позбавлення волі;

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 , вчинивши низку злочинів проти власності, будучи засудженою за частину з вчинених злочинів та маючи не зняті та не погашені судимості за їх вчинення, вчинила нові злочини проти власності за таких обставин.

1. 16 липня 2018 року близько 10:00 години вона, перебуваючи у приміщенні дошкільного навчального закладу № 4, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вул. Севастопольська, 43, вирішила таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, вона, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає:

-зайшла до приміщення групи "Капітошка" де з жіночої сумочки викрала належні ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 850 грн.;

-зайшла до приміщення групи "Совушка", де з жіночої сумочки викрала належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки "Sigma Comfort 50senol" вартістю 500 грн.

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла матеріальну шкоду:

-потерпілій ОСОБА_10 - у розмірі 850 грн.;

-потерпілій ОСОБА_9 - у розмірі 500 грн.

2. 17 липня 2018 року близько 17:00 годині вона ж, перебуваючи у приміщенні дошкільного навчального закладу № 148, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вул. Чкалова, 80, вирішила таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, вона, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, зайшла до приміщення групи "Катюша" де з полиці викрала належний ОСОБА_11 мобільний телефон марки "Samsung S 7262" вартістю 800 грн.

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 800 грн..

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнається обвинувачений.

3. Дії обвинуваченої слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4. З залучених до матеріалів кримінального провадження копій вироків Вінницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року та Могілів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше засуджувалась:

-20 жовтня 2016 року - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 4 років позбавлення волі; судом ухвалювалось про її звільнення від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України з встановленням іспитового строку в три роки;

-31 травня 2018 року - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 1 року позбавлення волі

судимості за вчинення цих злочинів станом на липень 2018 року не були ані знятими, ані - погашеними у встановленому законом порядку.

З залучених до матеріалів кримінального провадження копій вироків Могілів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07 березня 2019 року та Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 вересня 2019 року вбачається, що, окрім тих, за які вона була засудженою 20 жовтня 2016 року та 31 травня 2018 року, ОСОБА_4 вчинила злочини проти власності ще 26 березня та в кінці червня 2016 року; 24 серпня, 11 вересня, 17 вересня, 09 грудня 2017 року; 28, 29 та 31 січня 2018 року.

5. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена факти викрадення грошей та мобільних телефонів з дитячих садочків 16 та 17 липня 2018 року підтвердила.

Вона зазначала, що у 2014 році розлучилась зі своїм чоловіком, на ґрунті чого почала вживати наркотичні засоби.

До того ж, будучи громадянкою Російської Федерації, не маючи грошей на виїзд до цієї держави та не маючи документів, що дозволяють їй легально перебувати та працювати на території України, втратила роботу та не могла працевлаштуватись.

З огляду на таке вона дійсно вчинила значну кількість крадіжок, зокрема - ті, що розглядаються в межах цього кримінального провадження. При цьому після вчинення перших за часом злочинів вона не зупинилась, оскільки реального покарання за їх вчинення не отримала та вважала, що все минеться.

Наразі вона перебуває у місцях позбавлення волі протягом досить тривалого періоду, за період її перебування під вартою зрозуміла неприпустимість своєї поведінки, наркотичні засоби наразі не вживає, у вчиненому кається.

Враховуючи, що покази обвинуваченої повністю узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

За такого суд вважає обставини вчинення нею злочинів 16 та 17 липня 2018 року встановленими.

Отже, вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів суд вважає доведеною.

Обставини, які пом`якшують покарання

6. Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд враховує визнання нею своєї винуватості та сприяння нею у досудовому розслідуванні вчинених злочинів та судовому розгляді кримінального провадження.

7. Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої, сторони пропонують врахувати її щире каяття.
Але з наявністю такої обставини погодитись неможливо.
Так, щире каяття, окрім іншого, характеризується, зокрема, тим, що особа жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин.
В цьому ж випадку обвинувачена, хоча й визнає себе винною за всіма пунктами висунутого їй обвинувачення, тем не менш свою поведінку не засуджує, навпаки, виправдовує її, зокрема, умовами свого життя. До того ж, після вчинення злочинів у липні 2018 року вона вчинив ще дві крадіжки.
Отже, ознаки, притаманні каяттю, в її діях є відсутніми та її позиція у справі повністю охоплюється визнанням своєї винуватості та сприянням у досудовому розслідуванні та судовому розгляді вчинених нею злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання, під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження встановлено не було.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, відомості про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують її покарання.

В зв`язку із цим суд відзначає наступне.

8. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено, що вона на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні не перебуває, має двох неповнолітніх дітей.

З повідомлення Миколаївського обласного наркологічного диспансерна вбачається, що вона перебуває на диспансерному обліку з 28 вересня 2018 року з діагнозом "Синдром залежності від опіоїдів", на момент вчинення злочинів не працювала, не мала постійних джерел доходу.

Разом із цим судом встановлено, що вона, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризувалась в цілому позитивно.

Суд враховує також, що своє перше кримінальне правопорушення вона вчинила у 2014 році; ніколи раніше реального покарання не відбувала, хоча випробування постійно проходила невдало. В той же час, перебуваючи під вартою та зазнаючи певних обмежень в зв`язку з вчиненням злочинів, вона усвідомила неправильність своїх дій.

Таке доводить, що обвинувачена не здатна самостійно робити для себе висновки щодо належної та допустимої поведінки, хоча, відчуваючи на собі покарання, реагує на його застосування належним чином та стає на шлях виправлення.

9. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочинів, вчинених цією обвинуваченою, суд відзначає, що усі вони є злочинами середнього ступеню тяжкості.

При цьому суд враховує, що в цьому випадку вона вчинила злочини у дитячих дошкільних навчальних закладах, що певною мірою підвищує суспільну небезпеку вчинених нею злочинів.

Суд враховує й те, що вчинені нею злочини за своїм змістом є тотожними діями щодо майна одного виду. Таке відповідає встановленим вище відомостям щодо особи винної, яка самостійно своєї поведінки не виправляє, але, зазнавши стороннього впливу, здатна зробити для себе належні висновки. Це певною мірою знижує ступінь суспільної небезпеки її особи та вчинених нею злочинів.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що злочини, за які ОСОБА_4 засуджується цим вироком, є природним проявом доступного їй способу адаптації до суспільства.

Призначення покарання

10. В зв`язку з наведеним суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання у межах санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, а саме - у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

11. Після вчинення злочинів, за які обвинувачена засуджується цим вироком, вона була засудженою вироком Новобузьким районним судом Миколаївської області від 06 квітня 2020 року.

Відповідно до частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за такого йому слід призначити остаточне покарання із застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного або часткового складання призначених покарань.

При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначення покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні про її особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

В зв`язку із цим суд враховує, що усі вчинені ОСОБА_4 злочини є проявом одного й того ж явища - доступного ОСОБА_4 способу адоптації до суспільства - та виявляються діяннями, що є тотожними як за способом їх вчинення, так й за об`єктом злочинного посягання. При цьому суд вважає, що за кожний з вчинених ОСОБА_4 злочинів їй призначене покарання, яке з огляду на відомості про її особу та її вік й умови її життя є достатнім для усвідомлення нею неприпустимості подібної поведінки, отже - для її виправлення.

За такого суд вважає, що при призначенні ОСОБА_4 покарання відповідно до приписів частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України необхідно застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим

Таким чином, обвинувачені слід призначити покарання у вигляді 4 років 7 місяців позбавлення волі.

Порядок обчислення строку відбуття покарання

12. Строк відбуття покарання обвинуваченій слід обраховувати з моменту набрання чинності цим вироком.

13. При цьому на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України у строк відбуття покарання обвинуваченій слід зарахувати покарання, відбуте нею частково за попередніми вироками, а саме - період з 19 вересня 2018 року до моменту надбання чинності цим вироком, при цьому - в порядку, що був визначений судовими рішеннями, які визначали порядок відбуття покарання у цей період.

За такого:

-період з 19 вересня 2018 року до 06 березня 2019 року слід зарахувати у строк покарання з розрахунку день за день позбавлення волі;

-період з 07 березня 2019 року до 09 вересня 2019 року - з розрахунку день за два дні позбавлення волі /на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду від 09 вересня 2019 року/;

-період з 10 вересня 2019 року до моменту набрання чинності цим вироком - з розрахунку день за день позбавлення волі.

Судові витрати в межах цього кримінального провадження відсутні.

Речові докази у цьому кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_12 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які ОСОБА_4 є засудженою вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2020 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки 7 /сім/ місяців.
Строк відбуття покарання обвинуваченим рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання, остаточно призначеного за цим вироком, покарання, частково відбуте нею за попередніми вироками, а саме - періоди:

-період з 19 вересня 2018 року до 06 березня 2019 року - з розрахунку день за день позбавлення волі;

-період з 07 березня 2019 року до 09 вересня 2019 року - з розрахунку день за два дні позбавлення волі;

-період з 10 вересня 2019 року до моменту набрання чинності цим вироком - з розрахунку день за день позбавлення волі.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженою - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ = ОСОБА_14 =

11.08.2020