У Х В А Л А
Іменем України

28 вересня 2020 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у відсутності сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 від 30 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0003194 від 26.06.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2020 року в провадження слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 від 30 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0003194 від 26.06.2019 року.

Заявник зазначає, що 30.04.2020 р. постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_4 було закрито кримінальне провадження №0003194, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2019 р., щодо нанесення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 125 КК України.
Заявник зазначає, що рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із "закінченням строку досудового розслідування та жодній особі не повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення", передбаченого ч. 1 ст.. 125 КК України прийнято передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення.
Заявник до судового засідання не прибув, однак подав заяву у якій просить суд провести розгляд скарги за їх відсутності, вимоги скарги підтримали.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та завчасно, що у відповідності до ч.3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Матеріали кримінального провадження № 0003194 від 26.06.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на вимогу суду надано не було.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом тим, згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження

Слідчим суддею встановлено, що в проваджені СВ Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві знаходиться кримінальне провадження за № 0003194 від 26.06.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
26 квітня 2019 року слідчим СВ Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування , після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При винесенні оскаржуваної постанови слідчий зазначає, що у ході досудового розслідування доказів, які б давали можливість встановити, що вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.382 КК України не здобуто, в ході проведення досудового розслідування встановлено відсутність складу кримінального правопорушення. Та на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, дійшов висновку про закриття кримінального провадження.

Згідно до ст. 2, ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до положень ст.283 КПК однією з форм закінчення досудового розслідування є закриття кримінального провадження, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК може мати місце у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Разом з тим, висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження має ґрунтуватися на всебічному, повному і неупередженому дослідженні обставин кримінального правопорушення, наданні їм належної правової оцінки.

Даний обов`язок покладений на слідчого, як на особу, якою здійснюється досудове розслідування.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 84 КПК про те, що процесуальними джерелами доказів можуть бути лише показання, речові докази, документи та висновки експертів, усі процесуальні рішення, у тому числі про закриття кримінального провадження, повинні ґрунтуватися виключно на оцінці саме таких доказів, а не будь-яких інших даних.

Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закритті провадження дотримані не були, оскільки в постанові про закриття кримінального провадження не надано оцінку всім обставинам, здобутим під час досудового розслідування.

В постанові слідчого про закриття кримінального провадження не необґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1ст.284 КПК України.

Отже, слідчий під час винесення постанови про закриття кримінального провадження належним чином не виконав вимоги КПК України, доказів в обґрунтування мотивів прийняття такого рішення не навів, як і не наведено даних щодо вчинення будь-яких дій для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, що є суттєвим порушенням та безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення слідчим про закриття кримінального провадження.

Вказані обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, тому висновок слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

У зв`язку із наведеним, слідчий суддя приходить до висновку, що вимога особи, яка подала скаргу на постанову про закриття провадження, ґрунтується на нормах закону, що є належною підставою для задоволення скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 284, 303-307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У ХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_5 від 30 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження за № 0003194 від 26.06.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1