Справа № 192/983/20
Провадження № 1-кп/192/127/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні №30001084, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 травня 2020 року, відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2020 року з Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 до Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженні №30001084, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 травня 2020 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України. Разом з обвинувальним актом подано угоду про визнання винуватості від 25 червня 2020 року.

Ухвалою судді від 01 липня 2020 року в даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання, в якому прокурор, обвинувачений та його захисник вважали, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню судом.

Представник потерпілого 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, в підготовче судове засідання не з`явився, просив здійснювати судовий розгляд без його участі.

З`ясувавши думку учасників провадження суд постановив проводити судове засідання без участі представника потерпілого.

Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до таких висновків.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму ВССУ від 11 грудня 2015 року № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Частиною 7 ст. 474 КПК України передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо, зокрема умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Статтею 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Як з`ясовано з узгодженої сторонами угоди, ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Проте згідно положень ч. 1 ст. 472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначається не про обов`язок визнати, а про беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Також згідно положень вказаної статті в угоді про визнання винуватості зазначається про умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення. Проте угода про визнання винуватості від 25 червня 2020 року в п. 2 містить посилання на те, що підозрюваний погодився з цивільним позовом та зобов`язується виплачувати матеріальний збиток, який завдано в узгоджені строки.

З урахуванням того, що до суду подано цивільний позов 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_3 73 660 гривень завданого матеріального збитку, тому суд вважає, що умови угоди про визнання винуватості не відповідають інтересам суспільства, оскільки не містить навіть зазначення розміру завданого збитку, а також строків його погашення. Крім того, згідно положень ст. 472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначається про умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, а не про умови погашення таких збитків. Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурором було повідомлено про те, що представник потерпілого надав свою згоду на укладання угоди про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 469 КПК України. Однак суду не було надано доказів щодо існування у такого представника відповідних повноважень на надання такої згоди. Також така згода не була надана і суду.

Частиною 1 ст. 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначається узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації.

Статтею 96? КК України встановлено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання, зокрема, у виді позбавлення волі.

Проте умови застосування спеціальної конфіскації в угоді не зазначені.

Крім того, в угоді про визнання винуватості невірно зазначено класифікацію злочину відповідно до положень ст. 12 КК України на час укладання угоди та обвинувального акту, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 .

У зв`язку з наведеними недоліками угоди про визнання винуватості, яка укладена між прокурором та обвинуваченим і його захисником, суд вважає, що у зв`язку з тим, що умови угоди про визнання винуватості суперечать вимогам КПК України та не відповідають інтересам суспільства, тому в затверджені угоди слід відмовити, а кримінальне провадження - повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України, оскільки прокурором не було подано клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 472, 474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості від 25 червня 2020 року, укладеної між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником адвокатом ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №30001084, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 травня 2020 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Кримінальне провадження №30001084, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 травня 2020 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а сторонами кримінального провадження, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Головуючий: суддя ОСОБА_1