Справа № 467/1217/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представників установи виконання покарань ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка спільне клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Виконуючий обов`язки начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» спільно із заступником голови спостережної комісії при Абузинській РДА Миколаївської області подали до суду клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Зокрема, посилались на те, що останній за період відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався, у той час, як має два заохочення за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці, залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово побутових умов.

При цьому, засуджений до виконання своїх обов`язків ставиться відповідально, своїм прикладом заохочує інших засуджених до суспільно корисної праці, дотримується правомірних і ввічливих відносин з персоналом установи, відповідально ставить до законних вимог адміністрації колонії.

Дбайливо ставиться до майна установи, належно його доглядає, має охайний зовнішній вигляд.

Приймає участь у програмі диференційованого вихованого впливу «Підготовка до звільнення» та бере участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі.

Відповідно, на думку заявників, засуджений ОСОБА_4 на цей час довів своє виправлення і може бути звільнений від відбування покарання умовно - достроково.

Позиція учасників справи

В судовому засіданні представник установи виконання покарань підтримав внесене клопотання з підстав, що викладені у мотивувальній частині звернення.

Засуджений просив звільнити його умовно достроково.

А прокурор вважав наявними правові підстави для умовно дострокового звільнення засудженого у зв`язку із його сумлінним ставленням до праці та зразковою поведінкою.

Мотиви, із яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався у ракурсі установлених ним обставин із даного питання

Суд, у свою чергу, перевіривши доводи і обґрунтованість внесеного на його розгляд питання, з`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали особової справи засудженого, проаналізувавши усі наявні у нього відомості, які мають пряме та опосередковане значення для правильного вирішення справи, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, виходив із такого.

Зокрема, в ході судового розгляду було установлено, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 листопада 2017 року за ч.2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 того ж Кодексу до 5 років позбавлення волі.

Однак, вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 червня 2018 року цей вирок був скасований, а ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання було ухвалено рахувати з 02 січня 2017 року, а на підставі ч.5 ст. 72 КК України у нього зараховано строк попереднього ув`язнення з 02 січня 2017 року по 21 червня 2017 року включно із розрахунку день за два.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2019 року засудженому зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 22 червня 2018 року із розрахунку день за два.

Отже, початок строку відбування ОСОБА_4 покарання відліковується з 02 січня 2017 року, у той час, як кінець строку відбування покарання припадає на 13 липня 2022року.

Як наслідок, на час розгляду цього клопотання ОСОБА_4 , будучи засудженим за умисний особливо тяжкий злочин, відбув більш ніж 3/4 частини строку покарання, призначеного за вироком суду, а тому, в силу дії норми ч.2 ст. 81, п.3 ч.3 ст. 81 КК України, за наявності цієї формально - юридичної підстави, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Інакше кажучи, у таких випадках вирішальним є не факт відбуття певної, визначеної законом частини строку покарання, а доведеність виправлення засудженого через призму його зразкової поведінки і сумлінного ставлення до праці.

До того ж, слід брати до уваги і той факт, що норми кримінального закону України діють у системному взаємозв`язку, а згідно ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

А процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

При цьому, слід брати до уваги, що згідно п. 17 постанови Пленуму верховного суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судам рекомендовано ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

А тому із системного аналізу чинного законодавства можна зробити висновок, що під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційовано-виховного впливу.

Але сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки, як то, активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу, належно її виконує, бережно ставиться до робочого інструменту і не порушує правил техніки безпеки, свідомо бере постійну участь в суспільно корисній праці, систематично виконує і перевиконує виробничі завдання, якісно виконує доручену роботу і не відмовляється від неї.

Крім цього, не слід забувати, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Тому сама по собі лише належна поведінка, яка полягала у недопущенні порушень режиму утримання, не може бути вирішальним фактором на користь умовно дострокового звільнення. Вона має буди поєднана із сумлінним ставленням до праці у сукупності.

При цьому, питання про умовлено дострокове звільнення у кожному конкретному випадку вирішується індивідуально і відноситься до дискреційних повноважень суду, а тому оцінивши усі наявні відомості, які мають пряме та опосередковане значення для правильного вирішення питання у контексті сумлінного відношення засудженого до праці та його зразкової поведінки, слід вказати на таке.

Зокрема, за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_4 не мав дисциплінарних стягнень, що свідчить про дотримуватися ним норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими і персоналом колонії, а так само й інших обов`язків, установлених, зокрема, ст.107 КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що затверджені наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року №2823/5, у тому числі, й у попередній редакції.

Водночас, засуджений має два заохочення за сумлінне ставлення до праці і зразкову поведінку за підсумками роботи у І та ІІІ кварталах 2020 року.

Стосовно праці засудженого у період, що передував 2020 року, то суд враховує, що він направлявся на лікування до спеціалізованої протитуберкульозної лікарні при ВК №5, а тому у період, зокрема, з 30 серпня 2018 року по 01 листопада 2018 року не міг працювати з об`єктивних причин.

Зокрема, засуджений потребував посиленого контрою через скарги на стан здоров`я.

Однак, разом із цим, згідно довідки №653 від 02 листопада 2020 року засуджений протягом 2018 2019 років залучався до робіт із благоустрою колонії, прилеглої території та поліпшення житлово побутових умов.

У контексті поведінки засудженого, то суд враховує, що станом на 25 березня 2020 року засуджений не користувався правом на працю, так як є особою пенсійного та похилого віку.

Водночас, він дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, при спілкуванні відвертий.

Має особисту неорганізованість, тому до законних вимог адміністрації установи ставиться безвідповідально, посередньо ставиться до майна установи, здійснює за ним догляд не у повній мірі, намагається виконувати роботи із самообслуговування, на профілактичному обліку не перебуває.

У зв`язку із цим, рішенням комісії установи виконання покарань від 25 березня 2020 року засудженому було відмовлено в заміні покарання на більш м`яке, як такому, що не став на шлях виправлення.

Однак, вже станом на 11 листопада 2020 року, внаслідок виховної роботи із засудженим, його поведінка значно змінилась в бік покращення ( а.с. 112).

Зокрема, засуджений на цей час добре ставиться до майна установи, здійснює за ним належний догляд, відповідально ставиться до вимог персоналу.

До того ж, ОСОБА_4 бере участь у програмі диференційованого вихованого впливу «Підготовка до звільнення» та в організації виховних заходів, що проводяться в установі.

А згідно висновку керівників служб ДУ «Арбузинська виправна колонія №83» щодо можливості застосування умовно дострокового звільнення, засуджений заслуговує на УДЗ.

Таким чином, із аналізу наведеного, можна зробити висновок, що ставлення засудженого до праці і його поведінка, з урахуванням його віку та стану здоров`я, у тому числі й виховного впливу, мали позитивну динаміку у бік його виправлення і на цей час можна говорити, що засуджений довів своє виправлення.

А тому умовно дострокове звільнення ОСОБА_4 на даному етапі відбування покарання є виправданим, оскільки він вже не потребує подальшого виховного впливу в умовах ізоляції від суспільства, адже готовий до прийнятного співжиття в соціумі, зробивши належні висновки для себе.

Як наслідок, клопотання підлягає до задоволення.

За такого, керуючись ст.ст. 369 -372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , засудженого вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 червня 2018 року за ч.1 ст. 115 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі, від відбування покарання умовно достроково на 1 (один) рік 7 (сім) місяців 13 днів невібутого покарання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1