Справа № 128/1785/20
УХВАЛА

09 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про вирішення питання приведення вироку у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону, або пом`якшення призначеного покарання, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Шершні Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , засудженого 23.05.2017 Могилів-Підольський міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, -

в с т а н о в и в:

Державна установа «Стрижавська виправна колонія (№81)» на підставі п. 13) ч. 1 ст. 537, п. 2) ч. 2 ст. 539 КПК України звернулася до суду з поданням про приведення вироку у відповідність до вимог закону №2617-VІІІ відносно ОСОБА_3 ..
Подання мотивоване тим, що 1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.
Вказаним Законом №2617-VІІІ, винесені зміни до ч. 2 ст. 309 КК України, яким пом`якшено відповідальність, особи, винні у вчиненні такого кримінального правопорушення караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Представник ДУ Стрижавська виправна колонія (№81)» та засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Однак, від начальника установи ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_3 надійшли заяви, в яких вони просять судове засідання проводити у відсутність представника установи та засудженого.
Прокурор Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив подання розглянути у відсутність представника прокуратури, в задоволенні подання просив відмовити, оскільки ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.05.2017, за яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а санкція даної статті не зазнала змін Законом №2617-VІІІ. Окрім того, вироком від 23.05.2017 частково складено покарання призначене даним вироком суду та покарання призначене вироком Тростянецького районного суду від 16.03.2017. Вироком Тростянецького районного суду від 16.03.2017 призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України не перевищує санкцію за новим законом.
Неявка цих осіб не позбавляє можливості розгляду вищевказаного подання, згідно ч. 5 ст. 539 КПК України.
Суд, дослідивши матеріали подання, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Могилів-Подільського місьрайонного суду Вінницької області від 23.05.2017 ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного даним вироком та вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 16.03.2017 за сукупністю злочинів ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років без конфіскації майна.
Вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 16.03.2017 ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішити питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.
Частинами 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22.11.2018, яким до санкції ч. 2 ст. 309 КК України внесено зміни та визначено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від 2000 до 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Санкція ч. 2 ст. 309 КК України у попередній редакції передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.
Санкція ч. 2 ст. 309 КК України у новій редакції передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років.
Отже, оскільки ОСОБА_3 за ч.2 ст. 309 КК України засуджений до покарання у виді 3 років позбавлення волі і призначена йому міра покарання не перевищує санкцію нового Закону, за таких обставин не має підстав для зниження покарання до максимальної межі покарання 3 роки, встановленої санкцією нового Закону, оскільки це фактично буде не зменшення, у зв`язку із чим подання ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про вирішення питання приведення вироку у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону, або пом`якшення призначеного покарання, відносно ОСОБА_3 , засудженого 23.05.2017 Могилів-Підольський міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Вінницький районний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_1