Справа № 464/608/20
пр.№ 1-кп/464/202/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2020 Сихівський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 13.11.2019 за № 0003032 відносно:

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, громадянинка України, з вищою освітою, працюючої у ПрАТ «Львівобленерго» ЛМЕМ - електромонтер, одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_8
в с т а н о в и в:
обвинувачена ОСОБА_3 , 15 жовтня 2019 року, близько 09.20 год., перебуваючи за своїм місцем роботи, за адресою: м.Львів, вул. Буйка, 16, а саме на коридорі 3 поверху приміщення ПрАТ «Львівобленерго», на грунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, з метою заподіяння фізичного болю, умисно нанесла потерпілій ОСОБА_6 , керамічною чашкою один удар в область волосяної частини голови, внаслідок чого потерпіла отримала забійну рану тім`яної ділянки голови, рубець на волосяній частині голови слід загоєної рани, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, яка не була небезпечною для життя в момент спричинення.
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала повністю. Щодо обставин вчиненого, повідомила, що 15.10.2019 о 8.00 год ранку працювала на робочому місці, займалася табелем. Це був вівторок, зранку в кабінеті ОСОБА_9 запитала з приводу оплати за чергування на вихідних, на що їй відповіла, що оплачувати за вихідні не будуть. Після чого ОСОБА_6 повідомила іншу інформацію, звернулася до ОСОБА_10 з вимогу з`ясування оплати за чергування. З приводу даного у неї з ОСОБА_6 виник конфлікт. Вона звернулася до потерпілої, у відповідь потерпіла її образила, як наслідок вона не могла стримати свої емоції, підійшла до потерпілої столу, з`ясувати відносини, на що ОСОБА_6 її схватила за шию, вона захищаючись її штовхнула. ОСОБА_10 їх розборонив, після чого вона повернулася на своє робоче місце, на цьому конфлікт закінчився. ОСОБА_6 залишилася в кабінеті, щоб її не бачити вона взяла свої чашки та пішла їх помити. Виходячи з туалету, двері якого відкриваються на коридор, в той момент потерпіла йшла по коридору, як на неї потрапила вода з чашки не знає, на що ОСОБА_6 накинулася на неї з кулаками та у них почався другий конфлікт. При цьому, потерпіла вдарила її в груди, хотіла бити по голові. Вона підняла руки вгору, в правій руці тримала дві чашки, одну керамічну, другу скляну, однак потерпіла її хватала за руки, не зрозуміла, що сталося потерпіла закричала, і побачила як у неї потекла кров з голови. Зазначила, що в коридорі від потерпілої захищалася. ОСОБА_6 під час конфлікту в руках нічого не мала, звідки в неї взялася кров та тілесні ушкодження невідомо. Зазначає, що потерпілу кружками не била, медичну допомогу їй не надавала. Після подій приїхала швидка, потерпілій була надана медична допомога. З ОСОБА_11 жодних конфлікних ситуацій не мала, остання її не просила допомогти підняти потерпілу, вважає, що свідок її оговорює. Усі події пам`ятає добре. Під час конфлікту, ніякої реакції на кров в обвинуваченої не виникало. Між першим та другим конфліктом пройшло приблизно 20 хв часу. Потерпілу, вважає конфліктною, оскільки неодноразово в них виникали конфлікти з приводу словесних перепалок, між ними були неприязні відносини. На наступний день перед потерпілою вибачилася, хоча не вважає себе виною з приводу даної ситуації. Тілесних ушкоджень потерпілій не спричиняла. У грудні 2019 року зверталася в правоохоронні органи щодо неправомірних дій ОСОБА_6 відносно неї. Вважає, себе потерпілою в даній ситуації. Цивільний позов заперечила.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненому, її винуватість у інкримінованому їй злочині підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами в судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданніпотерпіла ОСОБА_6 показала, що 15.10.2019 о 08.00 год. прийшла на роботу в ПрАТ «Львівобленерго». Близько 09.10 год ОСОБА_10 запитав присутніх в кабінеті, чи приходив інженер та чи він записував тих, хто працював на вихідних на що, вона повідомила, що записати потрібно її напарницю ОСОБА_9 . В цей час обвинувачена, почувши її розмову з ОСОБА_10 обурилася і звернулася до неї з вимогою припинити розмову, сказала, що ненавидить її. Після чого ОСОБА_3 стала з свого робочого місця підійшла до неї та вдарила її в голову в ділянку скроні, на що вона відштовхнула її від себе, не даючи їй продовжувати наносити удари. Саме обвинувачена, обізвала її «сучка», на що у відповідь вона її так само прозвала. ОСОБА_10 відтягнув ОСОБА_3 від неї та зробив останній зауваження. Обвинувачена обурилася та повернулася на своє робоче місце. В кабінеті залишилися вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_10 . Коли вона почала одягатися, ОСОБА_3 сказала про свою ненавість до неї. Вийшовши з кабінету №313, почала йти в сторону виходу, але ще зайшла в сусідній кабінет пригостити співробітницю ОСОБА_11 тортом. Прямуючи в сторону виходу, десь приблизно на відстані одного метра від жіночого туалету побачила ОСОБА_3 , яка прямо йшла на неї, в руці тримала кружку з водою і вилила воду їй на взуття, на що вона зробила їй зауваження та почала рухатися в сторону виходу. В цей час ОСОБА_3 копнула її своєю ногою в ділянку сідниці. Вона зупинилася з вимогою припинити, побачила ОСОБА_12 , обернулася в його сторону, саме в цей час ОСОБА_3 нанесла їй удар кружкою по голові. Вона відчула різкий біль в області голови, схопилася за голову, з якої сильно текла кров. Їй стало погано, але вона підійшла до 315 кабінету, в якому працювала ОСОБА_11 , попросила викликати швидку допомогу. Підійшов ОСОБА_10 і разом з ОСОБА_11 завели її в 313 кабінет. Через деякий час приїхала швидка допомога, надали їй першу медичну допомогу та завезли до 8-ї лікарні. В лікарню з нею поїхав ОСОБА_10 , де їй зашили рану на голові, від госпіталізації відмовилася. В подальшому ОСОБА_10 на службовому автомобілі відвіз її додому. Коли приїхала додому до неї подзвонила її начальниця і повідомила, що знає про ситуацію, що сталася та повідомила, що наступного дня на роботі це питання буде вирішувати. На наступний день вона поїхала на роботу, зразу пішла в кабінет до начальниці, в якому вже була ОСОБА_3 , яка попросила в неї пробачення, після чого вона поїхала додому. Зазначила, що після конфлікту до неї телефонував зять обвинуваченої і запропонував їй 2000 грн. за вирішення конфлікту. 17.10.2019 вона себе погано почувала, боліла голова і вона одразу звернулася до лікарів за допомогою, її госпіталізували у відділенні 5-ї міської лікарні. Проходила лікування в 5-й лікарні, місяць приймала по сім уколів щодня. Коли їй стало зовсім погано, відчувши сильні болі голови і ока, тоді її перевели до 8-ої міської лікарні, де їй зробили операцію, на лікуванні перебувала з 21.10.2019 по 15.11.2019. Вона втратила роботу, ОСОБА_10 її повідомив про скорочення з роботи. Часто болить голова, поганий сон з вини ОСОБА_3 вона дуже потерпіла. Просить цивільний позов задоволити.

показаннями свідка ОСОБА_12 даними в судовому засіданні про те, що він працює бухгалтером в ПрАТ «Львівобленерго». 15.10.2019 працював за своїм робочим місцем, близько 9.20 год повертався в свій кабінет та на коридорі побачив закривавлену ОСОБА_6 , поблизу ОСОБА_3 не бачив. ОСОБА_6 знаходилася в стресовому стані, стояла поблизу туалетів. Він пішов в свій кабінет. В цей день він у ОСОБА_3 не бачив тілесних ушкоджень. Краще деталі події пам`ятав на досудовому слідстві, коли допитував його слідчий. В момент, як побачив закривавлену ОСОБА_6 в оглядності ОСОБА_3 не пригадує.

показаннями свідка ОСОБА_10 , працює інженером в ПрАТ «Львівобленерго». 15.10.2019 був на робочому місці в кабінеті №313, разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , Ланцута, Бервецька, Кліщ, Мамчур, Лаврів, Українець. До події в ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зазвичай виникали суперечки словесного характеру з приводу політики. 15.10.2019 між ними була суперечка (словесна перепалка) щодо чергувань. Під час їхньої суперечки в нього подзвонив телефон і він записував інформацію, побачив, як ОСОБА_6 тримає ОСОБА_3 за шию. Він підбіг розборонив їх і інцендент закінчився. Усе це відбувалося біля робочого столу ОСОБА_6 . Приблизно через 5-10 хвилин ОСОБА_11 привела ОСОБА_6 в кабінет та повідомила, що в ОСОБА_6 розбита голова. Він посадив потерпілу на крісло, подзвонив до ОСОБА_14 , яка працювала в сусідньому кабінету і разом надали їй першу медичну допомогу. Коли та хто привів потерпілу не пам`ятає. ОСОБА_11 повідомила, що ОСОБА_6 в коридорі розбили голову, хто саме не говорила. Він з ОСОБА_6 поїхав у 8-му лікарню, де їй надали першу медичну допомогу, стан в неї був нормальний. В подальшому потерпілу службовою машиною завезли додому. Події конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відбувалися після 9.00 год 15.10.2019. Лише зі слів потерпілої, йому було відомо, що голову розбила ОСОБА_3 . Бачив тілесні ушкодження в ділянці шиї у ОСОБА_3 , з її слів це зробила ОСОБА_6 . З ОСОБА_6 працює більше 8 років. З приводу роботи, жодних зауважень до неї не виникало, як людина любить багато поговорити, конфліктна, фізичного конфлікту не виникало. З ОСОБА_3 працює більше 6 років. По роботі проблем не виникало, конфліктів не було.

показаннями свідка ОСОБА_11 , працює електро лаборантом в ПрАТ «Львівобленерго». 15.10.2019 вранці ОСОБА_6 зайшла до неї в кабінет, принесла кусочок торта і побігла. Не пройшло 20 секунд як відкрились двері в її кабінет, забігла ОСОБА_6 і впала на підлогу уся в крові. Двері на коридор були відкриті, вона побачила ОСОБА_3 , яка стояла з кружкою в руках, попросила її помогти підняти ОСОБА_6 і посадити, однак обвинувачена відмовилась. Тоді вона вийшла в коридор, щоб попросити про допомогу, але нікого не було. ОСОБА_6 попросила викликати швидку допомогу та повідомила, що її ОСОБА_3 розбила голову. Вона викликала швидку допомогу, після чого прийшов ОСОБА_10 та допоміг відвести ОСОБА_6 в її кабінет №313. У коридорі вона запитала у ОСОБА_3 «що ти наробила, могла її вбити» у відповідь почула «могла, але мені нічого не буде». У ОСОБА_3 не бачила жодних тілесних ушкоджень, в обід бачила в області декольте «царапини». З ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебувала у службових відносинах.

показаннями свідка ОСОБА_14 даними в судовому засіданні про те, що працює провідним інженером в ПрАТ «Львівобленерго». 15.10.2019 знаходилася на робочому місці, працювала. Подзвонив ОСОБА_10 попросив зайти до нього в кабінет №313. Зайшовши в кабінет, побачила по центру сиділа потерпіла з голови текла кров. ОСОБА_10 повідомив про бійку. В той час ОСОБА_3 стояла біля свого робочого місця, в неї по обличчі було видно, що щось сталося, в області шиї ділянці грудей було почервоніння. ОСОБА_6 повідомила, що її вдарила ОСОБА_3 кружкою по голові. Надавала допомогу потерпілій. На наступний день ОСОБА_6 виходила на роботу. Особисто з ОСОБА_6 не мала жодних конфліктів та не була очевидцем будь яких інших конфліктів.

показаннями свідка ОСОБА_13 даними в судовому засіданні про те, що працює електромонтером в ПрАТ «Львівобленерго». В момент події була в кабінеті разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , Ланцута. Виникла робоча словесна перепалка між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Конфлікт тривав певний період часу, як потерпіла сказала «сука», ОСОБА_3 тримаючи руки ззаду себе, підійшла до потерпілої нахилилася на стіл, та перепитуючи «хто», ОСОБА_6 оборонялася. Тоді вона зрозуміла, що щось не зрозуміле відбувається, попросила ОСОБА_10 їх розборонити. Він відтягнув ОСОБА_3 в центр кабінету, та вона повідомила, що не буде бити потерпілу. На наступний день після конфлікту на роботі була ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . ОСОБА_3 працювала, потім показала на шиї шрам подряпина та синяки в області грудей. ОСОБА_6 знає 10 років, конфліктна особа, особисто з нею не конфліктувала. Обставини звільнення потерпілої з роботи їй не відомі. З ОСОБА_3 свідок не конфліктувала.

показаннями свідка ОСОБА_9 даними в судовому засіданні про те, що працює електромонтером в ПрАТ «Львівобленерго». 15.10.2019 з нею в кабінеті знаходилися ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та Лаврів. Кожен займався своєю роботою, обстановка в кабінеті була тиха, спокійна. На вихідних вона чергувала та запиталася у ОСОБА_3 чи їй заплатять гроші, в подальшому виник словесний конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Потерпіла матюкнулася «сука» до неї підійшла ОСОБА_3 вони почали сваритися, шарпатися за одяг. ОСОБА_10 їх розборонив, на цьому конфлікт закінчився. Вважає ініціатором інциденту була потерпіла. Після цього вона вийшла з кабінету, пішла за дівчатами, вже не пригадує хто до неї подзвонив чи потерпіла, чи ОСОБА_10 щоб вона вернулася. Зайшовши в кабінет, вона побачила ОСОБА_6 , яка сиділа на кріслі з голови текла кров, запитала «що сталося», потерпіла сказала, що її ОСОБА_3 вдарила кружкою по голові, потім швидка допомога приїхала.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 , також підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні, доказів кримінального провадження.
витягом з кримінального провадження №0003032 від 13.11.2019, згідно якого, відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви потерпілої (т.1 а.с. 161);
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення

(т.1 а.с 162-163);
повідомленням від 17.10. 19 зі служби 102 про побиття ОСОБА_3 ОСОБА_6 (т.1 а.с. 173);

висновком експерта №1198 від 18.11.2019 та висновком експерта №52 додатковий від 09.01.2020, згідно яких встановлено, що при обстеженні лікарями потерпілої у медичних установах м.Львова в жовтні 2019 року був виставлений діагноз «Забійна рана тім`яної ділянки». Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілої виявлений рубець на волосяній частині голови слід загоєної рани, яка утворилася від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, могла виникнути 15 жовтня 2019 року, від удару горнятком по голові в тім`яну ділянку справа, як показує потерпіла під час проведення слідчого експерименту з її участю і що зафіксовано на фото №2 та №3 фототаблиці до «Протоколу проведення слідчого експерименту» від 08.01.2020 та відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я і не була небезпечною для життя в момент її спричинення. Судово-медичних даних, про утворення рани внаслідок падіння з висоти власного зросту немає. (Т.1 а.с. 176-177, 178-181).

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 08.01.2020, за змістом якого проводилось відтворення подій котрі відбулися 15.10.2019, за участі потерпілої ОСОБА_6 , з фототаблицею та конвертом, в якому міститься диск DVD-R з відеозаписом слідчого експерименту (Т.1 а.с. 182-191):

Суд приходить до висновку, що під час судового розгляду доведені всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст.91 КПК України.

Оцінюючи наведені докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального проступку,її дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Позиція обвинуваченої щодо їй непричетності до вчинення злочину, самозахисту від неправомірних дій потерпілої ОСОБА_6 не беруться судом до уваги та повністю спростовуються дослідженими судом доказами у своїй сукупності. Показаннями потерпілої, свідків дані під присягою, за своїм змістом істинні, отримані в судовому засіданні у відповідності до вимог КПК України, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні і відповідають фактичним обставинам справи, є допустимими доказами згідно з іншими правилами допустимості доказів. Підстав у потерпілої чи свідків, оговорювати обвинувачену, судом не встановлено. Заперечення своєї вини ОСОБА_3 суд розцінює як спосіб захисту спрямований на уникнення від кримінальної відповідальності, усі обставини повністю перевірені зібраними доказами.

Крім того, суд звертає увагу, що показання обвинуваченої щодо самозахисту від неправомірних дій ОСОБА_6 , спричинення нею обвинуваченій тілесних ушкоджень не знайшли свого підтвердження та така медичне освідування не проходила.

На підставі зібраних по справі доказів суд, вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_3 заподіяла умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.2 ст.125 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України (чинної на час вчинення кримінального правопорушення), відносився до нетяжких злочинів, відповідно до ст.12 КК України, чинної на час розгляду справи, відноситься до кримінальних проступків.

Даними, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 раніше не судимої, працюючої, одруженої, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно.

На підставі ст.ст. 66, 67 КК України обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді, складеної провідним інспектором Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_16 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченою оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, та орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченої, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень призначення їй покарання у виді виправних робіт на строк, передбачений санкцією статті, за якою вона обвинувачується, з огляду на те, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, офіційно працевлаштована, має дохід.

Як передбачено ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до положень ч. 5 зазначеної норми цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Так, потерпіла ОСОБА_6 звернулась до суду з цивільним позовом, в якому просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду у сумі 17 500 грн. та моральну шкоду в розмірі 250 000 грн.
В обґрунтування свого позову зазначила, що внаслідок винних дій обвинуваченої їй завдана фізична та моральна шкода, яка виразилась в фізичних і душевних стражданнях, в зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, звільнення з роботи, порушення стосунків із знайомими і близькими, відмовою ОСОБА_3 компенсувати завдану їй шкоду.
Так за змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей же принцип змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінальної справи їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості закріплений і в ст. 22 КПК України.

В частині позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`ю, суд приходить до наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдані збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.
Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92 із змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв`язку з ушкодженням здоров`я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я.
Так, специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає у майнових втратах, яких фізична особа зазнала, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких витрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, стороннього догляду тощо.
Разом з тим, доказів ступеня втрати працездатності та придбання ліків потерпілої внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень, надано не було.
Враховуючи наведене, підстав для стягнення відшкодування матеріальної шкоди, за наведеною підставою позову не має.
Вирішуючи вимоги щодо морального відшкодування, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Враховуючи, що вина ОСОБА_3 у спричиненні неправомірних дій цивільному позивачу ОСОБА_6 підтверджується фактичними обставинами справи, суд вважає, що моральна шкода, в даному випадку, це втрати немайнового характеру, які цивільний позивач зазнав внаслідок душевних страждань, заподіяних їй незаконними діями відповідача. Виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що цивільний позов в цій частині підлягає частковому задоволенні, а саме стягнення на користь цивільного позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Витрати на проведення судових експертиз відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді виправних робіт на строк 6 (шість) місяців в розмірі відрахувань в дохід держави у розмірі 15 відсотків.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , у відшкодування спричиненої їй моральної шкоди в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.
В іншій частині позовних вимог потерпілій ОСОБА_6 - відмовити.
Речові докази по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівської апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1