490/4240/20 17.08.2020
н/п 1-кс/490/3019/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4240/20
У Х В А Л А

12 серпня 2020 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, неодруженого (цивільний шлюб), має на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, раніше судимого, востаннє: 26.11.2013 року Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі, 03.12.2018 року звільнений умовно-достроково строком на 1 рік 11 місяців 6 днів, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2020 року до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшло клопотання слідчого СВ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, у провадженні СВ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000414 від 09.06.2020 року, за фактом зґвалтування потерпілої ОСОБА_7 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.06.2020 року приблизно о 00:30 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 проходив повз території дачної ділянки АДРЕСА_3 , де останній, через огорожу помітив, що у вікні в одній із кімнат дачного будинку, яка розташована на першому поверсі дачного будинку, горить світло. Після чого, ОСОБА_4 , перелізши через огорожу, потрапив на територію вище вказаної земельної ділянки, де, підійшовши до вхідних дверей дачного будинку, помітив, що вони зачинені із середини на металевий гачок, який останній відчинив за допомогою не встановленого в ході досудового розслідування предмету, та зайшов в середину дачного будинку.

Перебуваючи в приміщенні дачного будинку, ОСОБА_4 пройшов до кімнати, де напередодні горіло світло, проте вже згасло, та побачив лежачу в ліжку ОСОБА_7 ..

Після чого, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою насильницького задоволення своєї статевої пристрасті, підійшов до ОСОБА_7 та використовуючи свою фізичну перевагу, долаючи волю потерпілої чинити опір, стягнув її з ліжка на підлогу, після чого, проти волі ОСОБА_7 , здійснив насильницький статевий акт у природній формі.

11.08.2020 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України.

12.08.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у ньому та наведене обґрунтування, звертаючи увагу на те, що підозра пред`явлена ОСОБА_4 є обґрунтованою, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення у разі доведеності його вини сувора, і може вплинути на його подальшу поведінку та призвести до вчинення ризиків, наведених у клопотанні та зазначених у ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання слідчого не заперечував.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 залишив вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали додані до клопотання та надані стороною захисту, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, у відповідності до вимог ч.1 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 року №5-328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження №0000414 від 09.06.2020 року, долученими до клопотання та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- заявою ОСОБА_7 про вчинення злочину від 09.06.2020 року;

- протоколом огляду місця події від 09.06.2020 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 09.06.2020 року;

- висновком судово-медичного експерта №603 від 09.06.2020 року;

- висновком молекулярно-генетичної експертизи №634 від 22.06.2020 року;

- протоколом про результати негласного отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 24.07.2020 року;

- висновком молекулярно-генетичної експертизи №825 від 06.08.2020 року;

- характеризуючими матеріалами відносно ОСОБА_4 ;

- іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності досліджених під час розгляду клопотання доказів, які об`єктивно вказують на обґрунтованість припущення про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню №0000414 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України.

В своєму клопотанні слідчий, зазначив як ризик, задля запобігання якого необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_4 :

- може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Вказаний ризик обгрунтовується тим, що ОСОБА_4 було оголошено в розшук, а тому він може здійснити виїзд за межі України, або виїзд на непідконтрольну Україні територію;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває, усі необхідні матеріали досудового розслідування збираються, тому ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі та маючи можливість вільного пересування, може знищити, сховати або спотворити матеріали, які можуть бути використані для доведення його вини у вчинені кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом схилення до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні. З цією ж метою ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі та маючи можливість вільного пересування та спілкування, може впливати на інших не встановлених свідків у вказаному кримінальному провадженні;

- може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_4 неодноразово раніше судимий за вчинення тяжких злочинів, у тому числі злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за що відбував покарання у місцях позбавлення волі, але на шлях виправлення не став, знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення у період умовно-дострокового звільнення, що дає підстави вважати, що підозрюваний може вчинити повторний злочин аналогічного складу;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з метою зібрання доказів вини останнього. Перебуваючи на свободі, підозрюваний має можливість шляхом примусу осіб, узгодити зі свідками, які на даний час не відомі слідству позицію, яка буде його виправдовувати.

Вислухавши доводи прокурора на підтримку клопотання, думку захисника та підозрюваного, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

Що стосується ризиків можливого знищення, приховування та спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то суд приходить до висновку, що вказані ризики не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, а тому є необґрунтованими та безпідставними в розумінні діючого КПК та при прийнятті рішення до уваги не приймаються.

Стосовно посилання прокурора на інші ризики, то суд погоджується з такими доводами і констатує, що на теперішній час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливого ухилення від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення підозрюваним від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення; незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Саме останні ризики суд вважає цілком реальним, суттєвими та такими, яким не зможуть запобігти інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, оскільки такі запобіжні заходи, у тому числі і домашній арешт, не створять перешкод спілкування підозрюваного з вказаними особами, які б він не зміг подолати. Зокрема, вони не створять перешкод у спілкуванні ОСОБА_4 з цими особами шляхом розмов за допомогою засобів мобільного зв`язку, Інтернету, тощо. Крім того, на наявність даних ризиків вказує те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, який вчинений ним у період умовно-дострокового звільнення за аналогічний злочин, є неодруженим, офіційно не працює, є раніше судимим.

При застосуванні запобіжного заходу, судом також враховано вік підозрюваного, його стан здоров`я, дані про його соціальні зв`язки та спосіб життя, та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст.177 КПК України.

У той же час, стороною захисту не доведено та судом не встановлено, що таким ризикам зможуть запобігти інші передбачені ст.176 КПК України запобіжні заходи, крім тримання під вартою.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким чином відповідає практиці ЄСПЛ.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Зокрема, згідно п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п.3 ст.5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі неявки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Тому, слідчий суддя враховує конкретні обставини кримінального правопорушення, вік підозрюваного, дані про особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, і за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, спосіб вчинення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу, передбачену п.2 ч.5 ст.182 КПК України, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 08.10.2020 року включно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 175 760 (сто сімдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_4 слід негайно звільнити з-під варти.

У разі внесення вказаної застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , на строк до 08.10.2020 року включно наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування у будь-який спосіб із потерпілою та усіма свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

У разі порушення підозрюваним ОСОБА_4 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного з явки за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у дохід держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1