Справа № 357/9660/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в м. Біла Церква Київської області матеріали за поданням заступника начальника Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про приведення вироку суду у відповідність до діючого законодавства відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 13.12.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений 13.12.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

18.01.2018 ОСОБА_4 поставлений на облік Білоцерківського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Заступник начальника Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області Міністерства юстиції України звернулась до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2017 відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до діючого законодавства, посилаючись на те, що 01.07.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за № 2617-VIII, яким змінено санкцію статті за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України з позбавлення волі на обмеження волі, у зв`язку з чим просить привести вирок у відношенні ОСОБА_4 у відповідність до даного Закону.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розгляд подання проводити без його участі, подання підтримав, просив задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою в якій просить розгляд подання проводити без його участі, просив суд відмовити у задоволенні подання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд подання без його участі.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду подання суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у судовому провадженні.

Суд, дослідивши матеріали особової справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 13.12.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2017 набрав законної сили 16.01.2018 та прийнятий до виконання Білоцерківським МРВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області 18.01.2018.

01.07.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, яким внесені зміни до ч. 1 ст. 309 КК України, а саме санкцією статті передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України встановлено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Частиною 3 зазначеної статті визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію в часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 Кримінально-процесуального кодексу України суд, під час виконання вироків має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 Кримінального кодексу України.

Приписами ч. 3 ст. 74 КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Аналізуючи положення ст. 74 Кримінального кодексу України та ст. 537 Кримінально-процесуального кодексу України, суд приходить до переконання, що орган пробації може звертатися до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 виключно за обставини перебування такого вироку на виконані в органі з питань пробації та відповідно відбування засудженим призначеного покарання, без надання випробувального терміну.

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VII, який набрав законної сили 01.07.2020, мають зворотню дію в часі в частині санкції ч. 1 ст. 309 КК України, з якої виключено такий вид покарання як позбавлення волі, а визначено найбільш суворе покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років, однак вироком суду до засудженого застосоване положення ст. 75 КК України та звільнено від відбування покарання з випробуванням, тобто фактично призначене покарання у виді позбавлення волі засудженим не відбуте, тому вирішення питання щодо приведення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2017 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 у № 2617-VII та застосування положень ч. 3 ст. 74 та ч. 1 ст. 72 КК України та зарахування відбутої частини покарання є недоцільним.

Додатково слід зазначити, що будь-яких негативних наслідків для засудженого не настає, оскільки у випадку виконання ним покладених на нього обов`язків та не вчинення нового злочину після закінчення іспитового строку засуджений звільняється судом від призначеного йому покарання, в той час як у разі скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, суд може вирішити зазначене питання про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, а тому, суд приходить до висновку, що зазначене подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72,74,75,78 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання заступника начальника Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про приведення вироку суду у відповідність до діючого законодавства відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 7 днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1