Справа № 128/1837/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань: ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене 15.04.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-19.11.2015 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-02.12.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 08.11.2016 звільнений по відбуттю строку покарання,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:

14 квітня 2020, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи умисно, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій, незаконно придбав наркотичні засоби канабіс та метадон, а саме віднайшов пакунок обмотаний у поліетиленовий пакет, поблизу під`їзду одного з будинків, що навпроти Стрижавської ВК №81, що розташована по вул. Алеї, 62 в смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області, які в подальшому зберігав при собі у кишені куртки, без мети збуту.
В подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичних речовин без мети збуту, 14.04.2020 приблизно о 23 год 20 хв, рухаючись поблизу паркану ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)», що по вул. Алеї, 62 в смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області, побачивши працівників даної установи, викинув на землю поліетиленовий згорток, в якому, серед іншого, знаходились наркотичні засоби канабіс та метадон.
В подальшому, після прибуття слідчо-оперативної групи Вінницького РВП, в ході проведеного огляду місця події, біля ОСОБА_3 , на землі, було виявлено згорток з клейкої поліетиленової стрічки, в якому в подальшому виявлено та з якого вилучено, серед іншого, поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження та три поліетиленові пакетики з кристалічною речовиною.
Згідно висновку експерта №774 від 02.06.2020 надана на експертне дослідження речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 7,49г.
Згідно висновку експерта №773 від 19.06.2020 надана на експертне дослідження кристалічній речовині міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, загальною масою 0,4828г.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Від прокурора надійшло клопотання, в якому зазначається наступне. Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до ч. 1 ст. 302, ст.ст. 381-382 КПК України, просить розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником ОСОБА_4 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.
Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.
Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
У відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Як вже судом зазначено вище, із заяви ОСОБА_3 випливає, що останній не заперечує фактичних обставин і визнає винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння. Крім того, стороною обвинувачення до обвинувального акта подано матеріали кримінального провадження, у якому на підтвердження винуватості ОСОБА_3 наявні й інші докази, а саме:
-протокол огляду місця події від 15.04.2020 із додатками до нього відеозаписом ОМП, фототаблицею, відповідно до яких було оглянуто прибудинкову території навпроти будинку АДРЕСА_2 , та в ході огляду місця події було виявлено і вилучено поліетиленовий пакет обмотаний клейкою стрічкою, всередині якого було два пакети із кристалічною речовиною білого кольору та пакет із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору;
-протоколом отримання зразків для експертизи від 15.04.2020, відповідно до якого у ОСОБА_3 було відібрано зразки для експертизи змиви з рук;
-постановою про визнання вилучених речей речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу від 15.04.2020, згідно якого подрібнену речовину рослинного походження у полімерному згортку білого кольору, кристалічну речовину біло-прозорого кольору у трьох пакетах та двома таблетками невідомого походження визнано речовим доказом у кримінальному провадженні;
-ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 21.04.2020, якою накладено арешт на поліетиленовий згорток білого кольору в середині якого знаходилась подрібнена речовина рослинного походження у полімерному згортку білого кольору, кристалічна речовина біло-прозорого кольору у трьох пакетах та двома таблетками невідомого походження, які перебували у володінні ОСОБА_3 та вилучені співробітниками поліції 15.04.2020;
-висновком експерта №772 від 21.05.2020, згідно якого на поверхні вологої серветки, з нашаруванням речовини світло-коричневого кольору міститься метадон, тетрагідроканабінол та канабідіол;
-висновком експерта №774 від 02.06.2020, відповідно до якого надана на експертне дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркоичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 7,49г;
-висновком експерта №773 від 19.06.2020, відповідно до якого в наданих на експертне дослідження трьох кристалічних речовинах білого кольору міститься наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон, масою 0,4828г.
Таким чином, суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 , судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_3 на час вчинення злочину був повнолітнім; раніше судимий: 19.11.2015 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 02.12.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 08.11.2016 звільнений по відбуттю строку покарання; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за висновком амбулаторного судово-наркологічного огляду №62 від 14.07.2020 ОСОБА_3 не виявляє ознак наркологічної залежності; за місцем проживання характеризується позитивно; неодружений; не є інвалідом першої/другої груп.
При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, корисливий характер вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину.
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною другою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_3 вчинено 14.04.2020, тобто до набрання чинності 01.07.2020 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018.

З урахуванням наведеного, суд, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді штрафу, в межах санкції інкримінуємої статті, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки більш суворий вид покарання є недоцільним для досягнення мети покарання за вчинений кримінальний проступок. Визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
При цьому суд використовує повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами при призначенні покарання, кожна з яких є законною, застосовує принцип індивідуалізації покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, та вважає, що обране покарання є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.
На підставі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 1307,60 грн. за проведення експертизи №772 від 21.05.2020, в сумі 3269,00 грн. за проведення експертизи №773 від 19.06.2020 та в сумі 1307,60 грн. за проведення експертизи №774 від 02.06.2020.
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2020 - скасувати.
Речові докази підлягають знищенню згідно вимог ст. 100 КПК України та відповідно до матеріалів кримінального провадження.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 381 КПК України, суд
у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Скасувати арешт з майна поліетиленовий згорток білого кольору в середині якого знаходилась подрібнена речовина рослинного походження у полімерному згортку білого кольору, кристалічна речовина біло-прозорого кольору у трьох пакетах та двома таблетками невідомого походження, які перебували у володінні ОСОБА_3 та вилучені співробітниками поліції 15.04.2020, що накладено ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2020.
Речові докази, а саме: подрібнену речовину рослинного походження у полімерному згортку білого кольору, кристалічну речовину біло-прозорого кольору у трьох пакетах та двома таблетками невідомого походження, що передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертизи №772 від 21.05.2020 в сумі 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп., за проведення експертизи №773 від 19.06.2020 в сумі 3269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. та за проведення експертизи №774 від 02.06.2020 в сумі 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп..
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1