провадження № 1-кп/631/125/20
справа № 631/857/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю
з боку сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_3
з боку сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_4
а також:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши і перевіривши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Харківської області справу за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2018 року під № 0000006, щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця села Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, який має середню освіту, холостий,
не працевлаштований, без утриманців, раніше не судимий,
зареєстрований та проживає за адресом:
АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в:

02 жовтня 2020 року за вхідним № 5622/20-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 283 та 291 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений прокурором, якому на підставі приписів статей 36 і 37 зазначеного кодифікованого процесуального закону України надані відповідні повноваження, обвинувальний акт із доданими до нього документами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2018 року під № 0000006, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України (а. с. 13).

Із змісту обвинувального акту вбачається, що 05.01.2018 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_3 разом зі своєю матір`ю прямували до магазину, що розташований в селі Старовірівка на території контори. На шляху свого прямування вони проходили кущі, біля яких стояли декілька чоловіків, одним з них був ОСОБА_4 . Перебуваючи на вказаній території ОСОБА_3 підійшов до них, щоб привітатись та поговорити. Під час розмови ОСОБА_3 з чоловіками він помітив, що поряд з ОСОБА_4 знаходиться пневматична рушниця. Закінчивши розмову ОСОБА_3 пішов в зворотному напрямку, а ОСОБА_4 залишився сидіти біля рушниці, таким чином, що його рука лежала на прикладі біля курка, а ствол був направлений в сторону, куди йшов потерпілий. Перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, діючи з непрямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень особам, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, але легковажно розраховував на їх відвернення, а саме тримаючи пневматичну рушницю за приклад біля спускового гачка, направлену в бік людей, в невідведеному спеціальному місці, зробив один постріл з вказаної пневматичної рушниці, чим спричинив реальну загрозу здоров`ю людей, які знаходились поблизу. Через свої протиправні дії, в результаті пострілу ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_3 тілесне ушкодження у вигляді отвору в нозі та крововиливу. В результаті заподіяних тілесних ушкоджень куля залишилась в нозі потерпілого, так як через складність операції її неможливо було вилучити. Відповідно до висновку експерта № 28-НВ/18 від 30.03.2018 року у потерпілого ОСОБА_3 виявлений рубець на задній поверхні верхньої третини лівої гомілки як наслідок загоєння рани. По ступеню тяжкості отримане поранення відноситься до легких тілесних ушкоджень, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день) згідно з пунктом 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року. Також відповідно до висновку експерта № 36-НВ/28-НВ/18 рубець, виявлений у ОСОБА_3 , можливо утворений від снаряду, випущеного із пневматичної зброї, локалізація вхідної рани, наявність в м`яких тканинах лівої гомілки потерпілого чужорідного тіла відповідають механізму утворення та способу, на який вказує потерпілий ОСОБА_3 в ході слідчого експерименту від 29.03.2018 року (а. с. 1 4).

Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 завдав умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, потерпілому ОСОБА_3 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, яке органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною 2 статті 125 кримінального кодифікованого закону України.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 в порядку, передбаченому частиною 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України, звернувся до суду із власноручно написаною заявою, зареєстрованою за вхідним № 6494/20-вх від 23.11.2020 року, з якої вбачається, що він відмовляється від обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000006, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2018 року, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, у зв`язку із відсутністю до нього будь-яких претензій і просить суд закрити провадження у справі, зазначивши, що наслідки такої відмови йому зрозумілі (а. с. 43).

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні також в порядку, передбаченому частиною 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України, звернувся до суду із власноручно написаною заявою, зареєстрованою за вхідним № 6493/20-вх від 23.11.2020 року, в якій зазначив, що не заперечує проти закриття кримінального провадження № 0000006, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2018 року, щодо його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України (а. с. 41).

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, а саме: потерпілого, який фактично відмовився від обвинувачення, прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти закриття провадження у справі, - всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені в судовому засіданні, у їхні сукупності й оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, не здійснюючи оцінку доказів на підтвердження фактичних обставин правопорушення, суд приходить до висновку про можливість закриття кримінального провадження, виходячи з наступного.

Порядок закриття кримінального провадження передбачений параграфом 1 глави 24 й главою 27 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (зі змінами та доповненнями).

Частина 1 статті 283 вказаного нормативно-правового акту передбачає, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

В той же час, з огляду на приписи частини 1 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим кодексом, а виходячи з засад диспозитивності і змагальності сторін кримінального провадження - до числа процесуальних прав потерпілого у справах приватного обвинувачення належить і його право на відмову від обвинувачення.

Пункт 7 частини 1 статті 284 цього ж процесуального кодифікованого закону України передбачає, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках передбачених цим кодексом, його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Зазначена відмова потерпілого в розумінні приписів частини 4 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України є безумовною підставою для такого закриття.

Також, як обумовлює абзац 2 частини 7 статті 284 кримінального процесуального кодифікованого закону України, якщо обставини, передбачені пунктом 7 частини 1 цієї статі, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Тобто, при вирішенні питання про закриття провадження, суд під час судового засідання повинен переконатись у тому, що воно відноситься законом до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення й не здійснюється щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством, а також те, що потерпілий дійсно відмовився від обвинувачення у ньому.

Так, з обвинувального акту і доданих до нього документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2018 року під № 0000006, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення, вбачається, що дії останнього органом досудового розслідування за погодженням із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво, кваліфіковані за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

Пункт 1 частини 1 статті 477 Кримінального процесуального кодексу України визначає кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення як провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтею 125 Кримінального кодексу України (умисне легке тілесне ушкодження) тощо.

Водночас, виходячи з приписів частини 1 розділу І та розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 2227-VІІІ від 06.12.2017 року, до злочинів, пов`язаних з домашнім насильством, відносяться ті, що визначені у статті 126-1, 134, 151-2, 152 154 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями).

Таким чином системно аналізуючи наведене, враховуючи особливості та обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, судом встановлено, що це кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення щодо проступку, який не є пов`язаним з домашнім насильством, оскільки ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

Крім того, в ході судового засідання суд переконався, що потерпілий ОСОБА_3 , який бере участь у справі з боку сторони обвинувачення, дійсно відмовився від обвинувачення, правильно розуміє наслідки своєї відмови та наполягає на закритті справи в суді, а прийняте ним рішення є безсумнівним, свідомим, беззаперечним, та добровільним, тобто таким, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, будь-якого іншого впливу із чиєї б то ні било сторони.

Також в ході судового засідання суд переконався і у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 добре розуміє суть відмови потерпілого ОСОБА_3 від обвинувачення та те, що це є підставою для закриття провадження у справі, чим фактично і беззастережно підтвердив судові свою згоду на таке закриття.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно розглянувши і проаналізувавши всі досліджені в судовому засіданні обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання, що відмова потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення ґрунтується на положеннях діючого кримінального та кримінального процесуального кодифікованого законодавства України та є всі підстави для закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2018 року під № 0000006, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 118 зазначеного кодексу України к процесуальним витратам відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд стягувати з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта тільки у випадку ухвалення обвинувального вироку.

Отже, незважаючи на те, що в рамках цього кримінального провадження було проведено експертне дослідження саме такою установою, у зв`язку із прийняття судом ухвали, а не ухвалення вироку, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відшкодуванню не підлягають.

В межах цього кримінального провадження цивільний позов пред`явлений не був, речових доказів та процесуальних витрат не має, відомостей і доказів щодо застосування на стадії досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження сторонами не надано.

Постановляючи ухвалу, суд також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому кримінальне провадження перебувало на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 2227-VІІІ від 06.12.2017 року; Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року і статтями 26, 31, 35 - 37, 100, 118, 122, 124, 126, частиною 1 статті 283, частинами 1 та 7 статті 284, статтями 291, 293, статтями 367, 369 372, 375 376, 392, 393, пунктом 2 частини 2 статті 395, пунктом 1 частини 1 статті 477, статтями 532, 533 та 535 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

у х в а л и в:

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_3 від обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, в рамках кримінального провадженні у формі приватного обвинувачення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2018 року під № 0000006.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2018 року під № 0000006, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, закрити.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати копію ухвали в суді.

На ухвалу може бути подана апеляція в Харківський апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, що набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання нею законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Повний текст ухвали було постановлено з урахуванням приписів частини 7 статті 115 Кримінального процесуального кодексу України, виготовлено шляхом комп`ютерного набору, підписано слідчим суддею та оголошено у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду 27.11.2020 року о 08 годині 00 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1