справа №619/3139/20
провадження №1-кп/619/296/20
УХВАЛА
07 грудня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суду Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000573 від 04.05.2020 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Усол`є Сибірське Іркутської області Росії, українець, громадянин України, не одружений, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

06 березня 2020 року Дергачівським районним судом Харківської області, за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 186 КК України, -

встановив:
25 червня 2020 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 за фактом скоєння кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 186 КК України, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000573 від 04.05.2020.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати, а саме він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти клопотання, зазначивши, що воно є безпідставним та необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам закону. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування клопотання зазначив, що в ході розгляду клопотання сторони обвинувачення та обрання підозрюваному запобіжного заходу прокурором безпідставно та бездоказово зазначено, що підозрюваний бродячий спосіб життя, будь-яких доказів такого способу життя підозрюваного у клопотанні не наведено. Вказав, що ОСОБА_5 тривалий час зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , разом з матір`ю, яка з`являється на судові засідання та бере активну участь у долі свого сина. При цьому, ОСОБА_5 до часу взяття його під варту на всі без виключення виклики до відділу поліції, прокурора і суду з`являвся добровільно і вчасно. В обґрунтування вимог продовжити обвинуваченому запобіжний захід, прокурор посилається на нібито існуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України (тобто підстави обрання запобіжного заходу), та припускає, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків і перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, але будь-яких доказів існування таких ризиків прокурором суду не надано. Такі припущення з боку сторони обвинувачення щодо намірів обвинуваченого ухилитись від виконання процесуальних обов`язків не підкріплені жодним доказом, фактично докази існування ризиків за ст. 177 КПК України відсутні, всупереч вимогам ч.1 ст. 183 КПК України, яка передбачає обов`язок прокурора довести наявність ризиків, передбачених ст.176 КПК України.

Заслухавши клопотання сторін та думку учасників судового провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, суд дійшов наступного висновку.

Як передбачено ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2020 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 по 15 грудня 2020 року та судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також слід зазначити, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи виключно з важкості звинувачення, суперечить усталеній судовій практиці, як в межах національного судочинства, так і ЕСПЛ.

Так, наприклад, про таке зазначено в інформаційному листі ВССУ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».

Також, в рішенні Великої Палати Конституційного суду України № 1 -р/2017 від 23 листопада 2017 року у справі № 1-28/2017 (за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України) зазначено про таке: «Слідчий суддя. суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні», а також зазначено, що «Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам».

Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини (яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України є джерелом законодавства) у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби особа може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 згідно вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 06.03.2020 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Крім того ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 186 КК України.

Однак, має житло, сім`ю, постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , хворіє на варикозне змінення судин кінцівок, потребує лікування, також його мати хворіє на серцево-судинні захворювання та потребує догляду, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого необхідно змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При цьому суд враховує також те, що 01.07.2020, 20.08.2020, 15.10.2020 ухвалами суду щодо обвинуваченого постійно продовжувалися строки запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, 23.07.2020, 04.08.2020, 18.08.2020, 20.08.2020, 15.10.2020, 12.11.2020, 07.12.2020 жодного разу у вказані судові засідання не було забезпечено явку потерпілого ОСОБА_7 у цій справі, оскільки він був відсутній за вказаною в обвинувальному акті адресою проживання та знаходиться на лікуванні за межами України.

За змістом закону домашній арешт, як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд вважає, що даний запобіжний захід буде достатнім, запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, тому змінює обвинуваченому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Керуючись статтями 176, 177, 181, 183, 194, 197, 199, 331, 392 КПК України, суд

постановив:
В клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника про зміну відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.

Змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, терміном на 60 (шістдесят) діб без використання електронних засобів контролю, а саме по 05 лютого 2021 року включно.

Цілодобовий домашній арешт ОСОБА_5 здійснювати за адресою його місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , такі обов`язки:

1) прибувати до Дергачівського районного суду Харківської області за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та не покидати своє житло за місцем проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу, прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) не відлучатися за межі Харківської області без дозволу прокурора, або суду.

Звільнити негайно обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти в залі судового засідання.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання начальнику Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області.

Дергачівський ВП ГУ НП в Харківській області повинен негайно поставити на облік ОСОБА_5 .

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 05 лютого 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дергачівський районний суд Харківської області, а обвинуваченим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1