ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/2045/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,
- прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
- потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляціями захисників ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та прокурора на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30.10.2020,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 по кримінальному провадженню №0000003 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», терміном 60 днів.

Строк тримання під вартою відраховано з моменту фактичного затримання, тобто з 13 год. 00 хв. 30.10.2020 до 13 год. 00 хв. 28.12.2020.

Визначено суму застави в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 525 500 (п`ятсот двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 29.07.2020 до Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.
В обґрунтування клопотання вказував, що слідчим СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_12 проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000003 від 15.01.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України за підозрою ОСОБА_10 .
30.10.2020 року ОСОБА_13 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
З ухвали слідчого судді вбачається, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисники ОСОБА_10 адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та прокурор подали апеляційні скарги, в яких захисники ОСОБА_10 адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30.10.2020, постановити нову, якою відмовити в застосуванні до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі винесення ухвали про відмову в задоволенні апеляційних скарг захисників, зменшити визначену суму застави з 525 500 грн. до 262 750 грн.
Прокурор просив скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30.10.2020 в частині визначення розміру застави та збільшити розмір застави до 1 397 830 грн.
Апеляційні скарги обґрунтовують тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.

Заслухавши суддю доповідача, захисників, які просили задовольнити апеляційній скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисників, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню з наступних причин.
Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у скоєнні злочину та наявності ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і з цим погоджується колегія суддів.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України; свідчення потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; протоколи пред`явлення особи для впізнання ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
З ухвали слідчого судді вбачається, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України; наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України; недостатність застосування до ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України (а.с.95-97).
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.
Разом з тим колегія суддів приходить до висновку щодо невірності визначення слідчим суддею розміру застави при обранні відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Визначаючи розмір застави, слідчий суддя визначив розмір застави в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 525 500 (п`ятсот двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком.
Виходячи з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімидесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 ст. 263 КК України.
Судова колегія, враховує встановлений розмір завданої матеріальної шкоди, в тому числі суму отриманих коштів.
Крім того, судова колегія враховує, те, що згідно до п.51 ЄСПЛ по справі «Летелье проти Франції» зазначено, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину.
Апеляційний суд враховує наведену позицію ЄСПЛ і те, що тримання під вартою є запобіжним заходом забезпечення кримінального провадження відповідно до п.9 ч. 2 ст. 131 КПК України.

За викладених обставин у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою з визначенням застави в 300 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_18 є недостатнім.

Щодо доводів апеляції захисника слід зазначити, що ст. 198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Посилання захисника на невідповідність висновків слідчого судді викладеним в ухвалі фактичним обставинам справи судова колегія до уваги не приймає.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_10 в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурор просить постановити ухвалу про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 з визначенням застави у розмірі 665 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 397 830 грн.
Судова колегія зазначає, що слідчий в клопотанні погодженому з прокурором не орієнтував слідчого суддю взагалі на застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
За наведених обставин, судова колегія вважає можливим захисників ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та прокурора задовольнити частково. Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30.10.2020скасувати в частині визначення розміру застави та постановити нову якою розмір застави збільшити виходячи з положень ч.5 ст.182 КПК України. В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30.10.2020 щодо застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування скасувати в частині визначення застави.

Постановити в цій частині нову, якою визначити розмір застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді