Справа № 1-кп/593/80/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" липня 2020 р.

Бережанський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників (адвокатів): ОСОБА_6 , ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Бережани Тернопільської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та обвинуваченому ОСОБА_5 , клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_4 та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №-0000290 від 20 серпня 2019 року про обвинувачення за ч.2 ст. 121 КК України ОСОБА_4 та за ч.2 ст. 121 КК України ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В :

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду із письмовим клопотанням, згідно якого просить суд продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60-ть днів, без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання зазначив, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, є тяжким і за його вчинення передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Як вважає прокурор, саме тяжкість вчиненого кримінального правопорушення й значний термін покарання у виді позбавлення волі, є причиною того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може умисно переховуватися від суду, як на території України, так і поза її межами. В обґрунтування заявленого ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, прокурор послався на те, що з огляду на принцип безпосередності дослідження доказів у судовому засіданні, зважаючи на те, що свідки по справі у суді не допитувалися, до проведення такого допиту, під незаконним впливом обвинуваченого, такі особи можуть змінити свої показання, які вони давали слідчому. Як вважає прокурор, перебуваючи на волі та маючи інформацію про свідків, обвинувачений як особисто, так і через третіх осіб, шляхом тиску та залякувань, може незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань, від дачі свідчень або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань. Прокурором також заявлено про ризик того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити під час перебування на волі інше кримінальне правопорушення. Загалом в обґрунтування таких ризиків прокурор послався на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не працює та не навчається, немає джерела доходу, що може спонукати його до вчинення корисливих злочинів з метою отримання коштів для виїзду з місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду. Вважає, що вказані у клопотанні ризики виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та підтверджують наявність ризиків, які існували, як під час обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу, так і під час його продовження на стадії досудового розслідування та у суді. На думку прокурора, саме такий, існуючий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також унеможливить вказані у клопотанні ризики.

Окрім цього, прокурор клопоче про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на термін 60-ть днів, без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання зазначив, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється, є тяжким і за його вчинення передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. На думку прокурора, тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення й значний термін покарання за його вчинення у виді позбавлення волі є причиною того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може умисно переховуватися від суду, як на території України, так і поза її межами, оскільки тривалий час він проживав у Королівстві Іспанії, з 24 червня 2019 року знятий з реєстрації проживання в м.Бережани Тернопільської області і на даний час не має постійного місця проживання. В обґрунтування заявленого ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, прокурор послався на те, що з огляду на принцип безпосередності дослідження доказів у судовому засіданні, зважаючи на те, що свідки по справі у суді не допитувалися, до проведення такого допиту, під незаконним впливом обвинуваченого, такі особи можуть змінити показання, які вони давали слідчому. Як вважає прокурор, перебуваючи на волі та маючи інформацію про свідків, обвинувачений, як особисто, так і через третіх осіб, шляхом тиску та залякувань, може незаконно впливати на свідків та обвинуваченого ОСОБА_5 , з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань, від дачі свідчень або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань. Прокурором також заявлено про ризик того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Загалом в обґрунтування таких ризиків прокурор послався на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не працює та не навчається, не має постійного місця проживання, немає джерела доходу, що може спонукати його до вчинення корисливих злочинів з метою отримання коштів для виїзду з місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду. Вважає, що вказані у клопотанні ризики виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та підтверджують наявність ризиків, які існували, як під час обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу, так і під час його продовження на стадії досудового розслідування та у суді. На думку прокурора, саме такий, існуючий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також унеможливить вказані у клопотанні ризики.

Потерпіла ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не з`явилася, нею подано суду письмову заяву про проведення, як підготовчого так і судового розгляду цієї справи, без її участі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора, вважає його необґрунтованим. Одночасно із запереченнями проти клопотання прокурора, захисником заявлено усне клопотання про зміну обраного її підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Обґрунтовуючи заперечення проти клопотання прокурора і своє клопотання про зміну запобіжного заходу, зазначила що вказані прокурором ризики нічим не підтверджені і надумані. Натомість, її підзахисний добровільно з`явився до поліції і визнав вину у скоєнні злочину, а тому ризику ухилення його від правосуддя, впливу на свідків на сьогоднішній день не існує.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, щодо задоволення клопотання прокурора просить відмовити.

Додатково, на уточнюючі запитання, сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_5 й сам обвинувачений повідомили, що обставини, раніше встановлені у судових засіданнях при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишилися незмінними, нових обставин, які мають враховуватися під час вирішення питання щодо запобіжного заходу, обраного обвинуваченому, суду не повідомлено.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зміну обраного її підзахисному запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - заперечив, вважає його необґрунтованим, безпідставним й таким, що не підлягає до задоволення з підстав, які є аналогічними вказаним у клопотанні про продовження обвинуваченому існуючого запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 у задоволенні клопотання прокурора стосовно його підзахисного просить відмовити, вважає його необґрунтованим. Одночасно із запереченнями проти клопотання прокурора, захисником заявлено усне клопотання про визначення розміру застави його підзахисному у разі залишення його від вартою. Розмір застави просить визначити виходячи із положень п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, з врахуванням того, що інкримінований ОСОБА_4 злочин є тяжким, а майновий стан його підзахисного вкрай важкий, оскільки після прибуття в Україну він не працював. А тому просить визначити його в мінімальному розмірі - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи заперечення проти клопотання прокурора і своє клопотання про визначення розміру застави, захисник насамперед вказав, що всі ті заперечення які він раніше вказував при попередньому продовженні його підзахисному строку існуючого запобіжного заходу виді тримання під вартою залишилися незмінними і щоб не повторюватися, фактично просить прийняти їх до уваги ще раз. Додатково зазначив, що його підзахисний є невинуватим, ризики прокурором не обґрунтовані, перебуваючи на волі його підзахисний втікати і переховувати від суду, чи впливати на свідків не буде.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні з клопотанням прокурора не згідний, позицію свого захисника підтримав в цілому.

На уточнюючі запитання, сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_4 повідомила, що обставини, раніше встановлені при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою у судових засіданнях, фактично залишилися незмінними, сімейний стан обвинуваченого не змінився, відомостей про зареєстроване місце постійного проживання обвинуваченого сторона захисту суду не надала.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про визначення обвинуваченому ОСОБА_4 розміру застави - заперечив, вважає його необґрунтованим, безпідставним й таким, що не підлягає до задоволення з підстав, які є аналогічними вказаним у клопотанні про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши клопотання прокурора про продовження вжитого щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, розглянувши усне клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 та усне клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про визначення розміру застави при запобіжному заході у виді тримання під вартою, отримавши додаткові пояснення учасників процесу з приводу вказаних клопотань, суд дійшов до такого висновку.

Згідно положень ч. З ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 22 серпня 2019 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який у подальшому, під час досудового слідства, неодноразово продовжувався, а востаннє - ухвалою судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року під час підготовчого судового засідання. Судове рішення щодо обрання вказаного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , за поданою стороною захисту апеляційною скаргою було предметом розгляду суду апеляційної інстанції, за наслідками якого такий вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого залишено без змін, а рішення суду з цього приводу від 25 травня 2020 року стосовно обвинуваченого учасниками процесу не оскаржувалося.

Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 22 серпня 2019 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який у подальшому, під час досудового слідства, неодноразово продовжувався, а востаннє - ухвалою судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року під час підготовчого судового засідання. Судові рішення, як щодо обрання вказаного запобіжного заходу, так і щодо його подальшого продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , за поданими стороною захисту апеляційними скаргами були предметом розгляду суду апеляційної інстанції, за наслідками якого такий вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого залишено без змін (востаннє 22 червня 2020 року).

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обох обвинувачених закінчується о 23 год 59 хв. 22 липня 2020 року.

У зв`язку зі спливом строку з дня продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання їх під вартою.

Як вбачається з обвинувального акту, обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке є тяжким, насильницьким й умисним, за вчинення якого передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі без альтернативного виду покарання.

Суд констатує, що обґрунтованість підозри, повідомленої під час досудового розслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які на даний час є обвинуваченими, учасниками процесу не оспорена і під сумнів не поставлена.

Як слідує з обвинувального акту, а також із раніше повідомлених суду учасниками процесу (як стороною обвинувачення (прокурором) так і стороною захисту обвинуваченим ОСОБА_5 ) у підготовчому судовому засіданні відомостей, які стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_5 , достовірність й повнота яких на даний час не заперечена учасниками процесу, останній на час складання обвинувального акту і на даний час не мав постійного джерела заробітку та доходу, постійно не працював; не одружений, утриманців не має, серед родичів підтримує стосунки лише з сестрою, має зареєстроване місце проживання у будинку сестри в с.Павлів Бережанського району Тернопільської області, хоча за вказаним місцем проживання перебуває рідко, оскільки фактично постійно їздив на тимчасові заробітки закордон у Польщу, у володінні ні рухомого, ні нерухомого майна немає, важкими хронічними захворюваннями не страждає, не судимий, інших кримінальних проваджень щодо нього немає і запобіжні заходи у кримінальному провадженні раніше до нього не застосовувалися.

Як вважає суд, такі встановлені судом обставини продовжують існувати й свідчать про негативну репутацію обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутність у нього стійких позитивних соціальних зв`язків в суспільстві. А тому, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, суд розцінює такі обставини, як такі, що свідчать про наявність ризику ухилення обвинуваченого (переховування) від суду у випадку застосування до нього іншого, більш м`якого, не пов`язаного із утриманням під вартою, запобіжного заходу.

Інші, вказані прокурором у його клопотанні ризики вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому не можуть вважатися обґрунтованими.

Також суд констатує, що будь-яких нових, раніше не повідомлених суду як під час обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час його продовження на стадії досудового розслідування та у суді, відомостей, які б слугували підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суду не повідомлено й у судовому засіданні не здобуто.

Таким чином, жодних нових обставин, або таких, які не були предметом судового розгляду при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи при його подальшому продовженні, які б могли слугувати підставою для зміни обвинуваченому вже вжитого щодо нього запобіжного заходу на більш м`який, у судовому засіданні не встановлено.

Отже, вищенаведені, встановлені у судовому засіданні обставини є достатніми підставами вважати, що обґрунтований ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, продовжує існувати й на даний час, а тому більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання такому ризику.

Окрім цього, суд констатує, що усне клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу заявлено стороною захисту з порушенням вимог, встановлених статтею 201 КПК України.

Із зазначених підстав клопотання прокурора стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 2 місяців - з 17 липня 2020 року до 14 вересня 2020 року (включно), а у клопотанні адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 існуючого запобіжного заходу слід відмовити.

Стосовно запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_4 суд зазначає таке.

Як вбачається з обвинувального акту, а також із раніше повідомлених суду учасниками процесу (як стороною обвинувачення (прокурором) так і стороною захисту обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_6 ), у попередньому підготовчому судовому засіданні відомостей, що стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_4 , достовірність і повнота яких не заперечена учасниками процесу, останній на час складання обвинувального акту не мав і не має постійного джерела заробітку та доходу, постійно не працював; неодружений, утриманців не має, серед родичів фактично підтримує сталі стосунки лише з батьком, з малолітнього віку фактично постійно проживав на території Королівства Іспанії, а на територію України прибув лише у травні 2019 року, постійного (зареєстрованого) місця проживання на території України не має, у володінні ні рухомого, ні нерухомого майна немає, рішенням суду від 20 серпня 2019 року визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 та 185 КУпАП (рішення суду має законну силу), відомості про його судимість відсутні, інших кримінальних проваджень щодо нього немає і запобіжні заходи у кримінальному провадженні раніше до нього не застосовувалися.

З приводу заперечень сторони захисту та усного клопотання про визначення обвинуваченому ОСОБА_4 при запобіжному заході у виді тримання під вартою розміру застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, враховуючи отриману судом інформацію за наслідками наданих сторонами провадження додаткових пояснень, нових обставин, або таких, які не були предметом судового розгляду при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи при його подальшому продовженні, які б могли слугувати достатніми й обґрунтованими підставами для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 вже вжитого щодо нього запобіжного заходу на більш м`який сторона захисту суду не повідомила, а суд таких підстав у судовому засіданні не здобув і не встановив.

Отже, як вважає суд, вказані встановлені у підготовчому судовому засіданні обставини, які існували і на час обрання й попереднього продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати й на даний час і свідчать про негативну репутацію обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність у нього стійких позитивних соціальних зв`язків в суспільстві. А тому, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, суд розцінює такі обставини, як такі що свідчать про наявність ризику ухилення обвинуваченого (переховування) від суду у випадку застосування до нього іншого, більш м`якого, не пов`язаного із утриманням під вартою, запобіжного заходу.

Інші, вказані прокурором у його клопотанні ризики вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення - не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому не можуть вважатися обґрунтованими.

Отже, вищенаведені встановлені у судовому засіданні обставини є достатніми підставами вважати про продовження існування обґрунтованого ризику того, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а тому більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання такому ризику.

При вирішенні клопотання захисника щодо визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує положення ч. 4 ст.183 КПК України, та не вбачає підстав для визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Так, суд прийшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а відтак визначив наявними підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України. Окрім цього, як вже зазначено вище, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 є щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Зважаючи на вищевикладене, а також те, що життя і здоров`я , честь і гідність, недоторканість і безпека людини визнається в Україні згідно ст. 3 Конституції України найвищою соціальною цінністю, суд не вважає за можливе визначити у даному кримінальному провадженні розмір застави обвинуваченому ОСОБА_4 .

Із зазначених підстав клопотання прокурора стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 слід задовольнити, а клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , підтримане його підзахисним обвинуваченим ОСОБА_4 - до задоволення не підлягає з підстав необґрунтованості.

А тому , суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 2 місяців - з 17 липня 2020 року до 14 вересня 2020 року (включно).

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 177, 197, 183, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін та вважати його продовженим з 17 липня 2020 року до 14 вересня 2020 року (включно).

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін та вважати його продовженим з 17 липня 2020 року до 14 вересня 2020 року (включно).

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про визначення обвинуваченому ОСОБА_4 розміру застави.

Дана ухвала підлягає виконанню з моменту її проголошення та діє стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до 14 вересня 2020 року (включно).

Копію даної ухвали вручити прокурору, обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , захиснику (адвокату) ОСОБА_6 , надіслати захиснику (адвокату) ОСОБА_7 , перекладачу ОСОБА_8 для перекладу та надіслати начальнику Чортківського СІЗО №-26 за місцем утримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 для виконання.

Згідно положень частини другої статті 392 КПК України окреме апеляційне оскарження цієї ухвали суду, як постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по справі, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України», зважаючи на Рішення Конституційного Суду України у справі №3-208/2018(2402/18) від 13.06.2019 року, учасники судового провадження на ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому можуть подати апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1