Справа № 447/2171/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/971/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 серпня 2020 року про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення останнього,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№50)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 серпня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання про його умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог засуджений покликається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, оскільки за час перебування у колонії він дотримувався режиму, був працевлаштований в столярному цеху, заохочувався двома заохоченнями, роботу виконував сумлінно і вчасно, відтак став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідача, засудженого на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно з ч.3 ст.81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесу відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Згідно з матеріалами подання, ОСОБА_6 вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 25 вересня 2019 року засуджений за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.393, ч.4 ст.70, ч.1 ст.70, ч.5 ст.72 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі. 27 вересня 2019 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області внесено виправлення до вироку від 25 вересня 2019 року і застосовано ч.5 ст.72 КК України та зараховано у строк покарання час з 17.12.2015 року по 01.02.2016 року.

ОСОБА_6 , який засуджений за вчинення злочину середньої тяжкості, характеризується посередньо. У Миколаївську виправну колонію №50 прибув 17.01.2020 року. Працевлаштований на виробництві установи, до роботи відноситься бережливо, порушень правил техніки безпеки не допускає. За час відбування покарання у Миколаївській виправній колонії №50 має 1 заохочення та 1 стягнення.
Згідно з характеристикою, ОСОБА_6 має позитивну соціальну установку, готовий до самокерованої соціально-правомірної поведінки, здатний долати життєві труднощі та протистояти чужому впливу, готовий до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Перебуває на профілактичному обліку як схильний до правопорушень, скоєння втечі, схильний до організації азартних ігор під матеріальну зацікавленість.
06 травня 2020 року рішенням адміністративної комісії Державної Установи «Миколаївська виправна колонія (№50)» ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст.101 КВК України. В засудженого спостерігається позитивна динаміка щодо виправлення, оскільки він вже 1 місяць не перебуває на профілактичному обліку як схильний до втечі та організації азартних ігор.
Дослідивши характеристику особи засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до останнього, в якого хоч і спостерігається позитивна динаміка щодо виправлення, не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому не вбачає підстав до задоволення подання.

Наведені засудженим в апеляційній скарзі обставини та дані, що характеризують його особу, як на підставу скасування оскаржуваної ухвали, були предметом дослідження судом першої інстанції, такі враховуються судом при вирішенні питання умовно-дострокового звільнення, однак такі не є безумовними підставами для його застосування.

Суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вірного висновку про недоведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому суд належним чином мотивував прийняте рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№50)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4