Справа № 725/2516/20
Провадження № 1-кп/727/264/20
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020р. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого, судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження, по обвинуваченню: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гро-

мадянина України, уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, офіційно не одруженого, раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, КК України

Учасники судового кримінального провадження:
прокурори Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_4 ; ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3 і в його інтересах захисник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 07.11.2019р. біля 20.10 год., переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, за попередньою домовленістю із невстановленою слідством особою, шляхом обману та зловживання довірою, використовуючи при цьому неправдиву інформацію про те, що син потерпілої ОСОБА_6 став винуватцем в дорожньо-транспортній пригоді і від якої, потерпілому необхідні кошти для проведення операції, за визначеним із невстановленою слідством особою, розподілом ролей кожного, а саме про те, що він представиться працівником правоохоронного органу, який передасть кошти своєму начальнику для не притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи свої дії і настання наслідків, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 достовірно знаючи, що ОСОБА_8 , син потерпілої ОСОБА_6 , не потрапляв в дорожню транспорту пригоду та повідомлені останній по телефону обставини не відповідають дійсності, шляхом обману заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 у сумі 400 євро, що згідно курсу НБУ становило 10.860 гривень; 800 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 19.608 гривень та 5000 гривень після чого із викраденими грошима, з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, розпорядився коштами на свій власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 35.468 гривень.

Продовжуючи злочинну діяльність, 07.11.2019 року, біля 17.00 год. ОСОБА_3 переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, за попередньою домовленістю із невстановленою слідством особою, шляхом обману та зловживання довірою, повторно, використовуючи неправдиву інформацію про те, що син потерпілої ОСОБА_9 , потрапив в дорожньо-транспортну пригоду і йому необхідні кошти для проведення операції, за визначеним із невстановленою слідством особою, розподілом ролей кожного, а саме про те, що він представиться працівником правоохоронного органу, який передасть кошти своєму начальнику для не притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи свої дії і настання наслідків, прибув за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що син ОСОБА_9 не потребує медичної допомоги та повідомлені по телефону обставини не відповідають дійсності, шляхом обману заволодів грошовими коштами потерпілої у розмірі 800 доларів США, що згідно курсу НБУ (станом на 07.11.2019р.) становило 19.600 гривен та золотими виробами ОСОБА_9 на загальну суму 14.000 гривень, після чого із викраденим пішов, розпорядившись майном на власний розсуд, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 33.600 гривень.

Наступного дня, 08.11.2019р. близько 14.05 год., обвинувачений ОСОБА_3 переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, за попередньою домовленістю з невстановленою слідством особою, шляхом обману та зловживання довірою, використовуючи неправдиву інформацію про те, що її син став винуватцем в дорожньо-транспортній пригоді і потерпілому необхідні кошти для проведення операції, повторно, заволодів коштами потерпілої ОСОБА_10 , зокрема, діючи по домовленості з невстановленою особою, за відведеною йому роллю про те, що він потерпілій представиться представником правоохоронного органу, який має передати кошти своєму начальнику для не притягнення до кримінальної відповідальності сина ОСОБА_10 та діючи умисно, після прибуття за адресою місця проживання останньої - АДРЕСА_4 достовірно знаючи, що син потерпілої не потрапляв в дорожньо - транспорту пригоду, а повідомлені потерпілій по телефону обставини не відповідають дійсності, шахрайським шляхом, отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 2200 доларів США, що згідно курсу НБУ (станом на 08.11. 2019р.) - становило 53.922 гривень, після чого з викраденим пішов та розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 53.922 гривень.

Будучи допитаним в порядку вимог ст.351 КПК України, в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення йому інкремінуємого, визнав повністю; в показах підтвердив обставини скоєння ним злочину за обставин, викладених в установочній частині вироку, у вчиненому розкаявся. Зокрема, пояснив, що він шукав якісь підробітки, дзвонив на різні телефони з метою працевлаштуватися. 07 листопада 2019 року йому подзвонили якісь люди, запропонували роботу, сказали, що добре заплатять, пояснили, що потрібно буде йому приїздити по адресах, які вкажуть по телефону та отримувати від людей кошти. Він погодився, після чого, йому на мобільний телефон, який він вказав при розмові, було скинуто смс повідомлення з зазначенням адреси куди потрібно поїхати і забрати гроші; в смс було вказано який чином він має представитися, від кого і що говорити. Йому було вказано що він повинен поїхати в м. Чернівці. По приїзду в місто Чернівці, він зупинився в готелі та того ж числа, біля 17 18 години приїхав за вказаною в смс повідомлені адресою, до нього вийшла жінка похилого віку, якій він сказав, що він від ОСОБА_11 з приводу ДТП її сина, після чого, жінка, а як пізніше він дізнався це була потерпіла ОСОБА_6 , передала йому 400 євро, 800 доларів та 5000 гривень. Взявши кошти, він уїхав та по домовленості з людьми які надали йому таку роботу, частину коштів залишив собі, а іншу частину, яку саме суму не пам`ятав, він перерахував на вказаний йому смс повідомленням рахунок.

Пояснив, що аналогічним способом він заволодів грошовими коштами і золотом в потерпілої ОСОБА_9 та грішми ОСОБА_10 . Зазначив, що потерпіла ОСОБА_10 його запитувала чи дійсно кошти підуть на реабілітацію потерпілого, на що він щось відповів та надалі зрозумів що щось не так, але від роботи не відмовився. Пояснив, що матеріальну школу ОСОБА_6 відшкодував, просив вибачення в потерпілої та його суворо не карати.

Судом встановлено, що покази обвинуваченого надані в засіданні є послідовними і логічними, не викликають сумнівів у правильності розуміння ОСОБА_3 змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд, з врахуванням позиції прокурора, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу, не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, документів, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів.

Вимоги ч. 3 ст. 349, ч. 1 ст. 337 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 в засіданні було роз`яснено.

Виходячи з наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні під присягою надала покази, в яких вказала, що вій подзвонили на її телефон, в телефоні вона почула ніби голос сина який сказав, що попав в аварію попав в аварію по своїй вині повідомив, що до неї прийде людина і їй потрібно передати гроші щоб вирішити питання його не притягнення до відповідальності; в телефоні їй було повідомлено голосом сина що потрібно ще й зібрати золото і трубку було передано чоловікові, як сказано капітану міліції який їй представився і повідомив, що допоможе сину не сісти в тюрму, розписку по телефону продектував, Пояснила, що її постійно тримали на телефоні допоки не приїхав на таксі чоловік, в якому в залі суду вона впізнала обвинуваченого і якому вона добровільно передала грошові кошти 400 євро, 800 доларів США та 5000 гривень. В подальшому коли син до неї прийшов вона зрозуміла, що її було шахрайським шляхом обмануто; вона написала заяву в поліцію. В показ не заперечувала що їй частково було відшкодовано завдані збитки; просила покарання обвинуваченому визначити на розсуд суду.

Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилися, повторно будучи повідомленими про день час і місце розгляду справи.

У відповідності до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку прокурора, потерпілої ОСОБА_14 , думку обвинуваченого в його інтересах захисника, дійшов висновку, що судовий розгляд кримінального провадження, можливо провести без участі потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Судом роз`яснено обвинуваченому вимогу ч.1 ст.337 КПК України, яка передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За результатами судового розгляду, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 з врахуванням з`ясованих в засіданні обставин знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та дії останнього вірно кваліфікує за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, за кваліфікуючою ознакою вчинене за попередньою домовленістю групою осіб.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, суд вважає, що вони відповідно до вимог ст.ст. 85-86 КПК України є належними та допустимими, оскільки дані докази кожний окремо, а також у своїй сукупності, за своїм змістом та послідовністю підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України й відповідно підтверджують вину ОСОБА_3 в пред`явленому обвинуваченні.

Кваліфікація дій обвинуваченого за вказаними кваліфікуючими ознаками, стороною захисту не оспорювалась; в судовому засіданні достовірно встановлено, що умисел останнього, був спрямований саме на заволодіння коштами потерпілих та обвинувачений вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Так, стаття 190 КК України передбачає заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Об`єктивна сторона даного злочину полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою. Обман повідомлення неправдивих відомостей або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені, з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно. Він може виявлятися в усній, письмовій формі, у використанні підроблених документах. Зловживання довірою полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах.

Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, відповідно до статті 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

В судовому засіданні було установлено і дане вбачається відповідно, з показів потерпілої ОСОБА_6 , що вона кошти передавала добровільно; її було переконано ОСОБА_3 в обов`язковості передачі грошей.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, фактичні обставини справи, особу винного та його відношення до скоєного, поведінку під час судового розгляду, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Зокрема, обираючи обвинуваченому міру покарання, суд, приймає до уваги те, що вчинені ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України належать до категорії тяжких злочинів.

Судом враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 зокрема те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання скарг від сусідів не надходило; не працює, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та не перебуває на обліку в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері; частково відшкодовано матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 .

Судом враховується і те, що під час досудового слідства ОСОБА_3 скривався від органів слідства, перебував в розшуку.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає визнання вини, каяття у скоєному та сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, часткове відшкодування шкоди.

Обставинами, які обтяжують покарання, згідно ст.. 67 КК України, обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає вчинення злочинів відносно осіб похилого віку.

При вирішенні питання щодо наявності в діях обвинуваченого обставин, що обтяжують його покарання, суд враховує роз`яснення, надані в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010 р., згідно із якими у разі якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, доказів досліджених в їх сукупності та обставин, що помякшують і обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , його особу суд, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання останнього, є не можливим без ізоляції обвинуваченого від суспільства і ОСОБА_3 слід призначити йому міру покарання, передбачену санкцією ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі.

На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. Суд, звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини (справа «Харченко проти України», рішення від 10.02.2011 року), яким визначено, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції…

Верховний Суд у правових позиціях (постанова від 07.06.2018 р. (справа № 203/921/16-к) наголосив на тому, що призначаючи покарання, суди, також повинні враховувати і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад верховенства права, і визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України).

На думку суду, ступінь небезпечності ОСОБА_3 для суспільства, перевищує положення принципу поваги до його особистої свободи, та суд не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання останньому вимог ст.ст. 69, 75 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Саме такий вид покарання, суд вважає, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 був судом застосований у вигляді тримання під вартою, з альтернативою внесення застави.

Отже, вказані заходи забезпечення кримінального провадження, міру запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу, слід залишити ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, а строк відбування ним покарання відраховувати, з часу фактичного затримання, з 17.05. 2020 року.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи дану норму закону, є підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 785.05 грн. процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта.

Питання про речові докази підлягають вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

До початку судового розгляду справи по суті, від потерпілих, цивільних позивачів не поступили

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обгрунтованість, законність і вмотивованість судового рішення обумовлена і в правових позиціях ВП Верховного Суду від 03.07. 2019 року (справа № 288/1158/16к).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-67 КК України, ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 395 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити останньому за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді одного року позбавлення волі;

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 17.05.2020 року.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 , залишити застосовану судом у вигляді тримання під вартою.

Стягнути на користь держави, з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта, в сумі 785.05 грн. (довідка про витрати) в дохід держави.

Речові докази, зокрема:

- за постановою слідчого від 11.11.2019 року - експрес накладну №4192 «Нова пошта», - залишити в матеріалах кримінального провадження № 20001456;

- за постановою слідчого від 22.12. 2019 року - сейф пакет №228476 разом із об`єктом дослідження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 20001456;

- за постановою слідчого від 17.11 2019 року - грошові кошти в сумі 300 доларів США (купюра номіналом 100 доларів США серія № LK85711030 F; купюра номіналом 100 доларів США серія № LG72907391 B; купюра номіналом 100 доларів США серія № LE25326743D) та грошові кошти в сумі 12 грн., що запаковані в сейф пакет №INZ1068987 та були передані на зберігання до філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» м. Чернівці вул. Героїв Майдану 244 повернути потерпілій ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_2 );

- за постановою слідчого від 11.11. 2019р. року сейф пакет з речами, а саме мобільним телефоном марки «Huawei», дві пластикових платіжних картки «Ощадбанк», візитка «Готель Бар ресторан» та грошові кошти в сумі 12 грн., належні ОСОБА_3 повернути останньому за належністю;

- за постановою слідчого - сейф пакет №228476 разом із об`єктом дослідження слідами пальців рук зданий на зберігання до камери зберігання Чернівецького ВГІ ГУНП в Чернівецькій області знищити;

- за постановою слідчого від 14.11. 2019 року сейф пакет з речами, а саме сережки жіночі з каменем червоного кольору з застібкою; каблучка з жовтого металу діаметром 2 см.; каблучка жіноча з каменем червоного кольору у вигляді овалу; годинник з металу жовтого кольору з циліндровим механізмом; ланцюжок жовтого кольору у вигляді змійки довжиною 44 см, з застібкою та кулоном у вигляді кругу з краплиною із металу жовтого кольору, належні потерпілій ОСОБА_9 , мешканки АДРЕСА_3 ;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

С у д д я ОСОБА_1