У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2020 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.02.2021 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва , громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні №0003389 від 11.12.2020 року,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
підозрюваний ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 08 лютого 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги підозрюваного.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту.

Узагальнені доводи апеляційної скарги підозрюваного.
Вважає, ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінуємого кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Пояснює, що потерпілий ОСОБА_8 напав на нього, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, а він лише захищав своє життя, що гарантовано йому Конституцією України. Наніс потерпілому лише один удар у плече, але не пам`ятав, що тримав у раках ніж.

Вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про застосування відносно нього запобіжного заходу була упередженою, оскільки раніше вже приймала рішення за його скаргами у інших провадженнях.

Стверджує, що має міцні соціальні зв`язки, не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та зобов`язується з`являтись за викликами слідчого чи суду у встановленому законом порядку.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Слідчим відділом Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003389 від 11.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 10.12.2020, приблизно о 21:30 год., більш точного часу під час проведення досудового розслідування не виявилось можливим встановити, ОСОБА_5 знаходився біля будинку №67, який розташований по вул. Генерала Карпенко в м. Миколаєві. Так, знаходячись у вказаний час у вказаному місці, у ОСОБА_5 в ході розмови з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій злочинний протиправний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх карність, ОСОБА_5 наніс один удар ножем ОСОБА_8 в область грудної клітини зліва.
Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №8414, на даний час ОСОБА_8 встановлений наступний діагноз: «Проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини з пересіченням 3-го ребра, пошкодження перикарда та легені, лівосторонній гемопневмоторекс».
11.12.2020р. було затримано ОСОБА_5 за підозрою у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 та цього ж дня ОСОБА_5 повідомолено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Слідчим, подано до суду клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України; наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які, на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного, свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя оцінив в сукупності вагомість наявних доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, данні на особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобігання доведеним ризикам та прийшов до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Слідчим суддею вірно зазначено в ухвалі про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який за ступенем тяжкості відповідно до ч.4 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми,
Наявні докази, які містяться в матеріалах провадження, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , це, зокрема, дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.12.2020, рапорту чергового Заводського ВП від 11.12.2020, протоколів огляду місця події від 10.12.2020, протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_14 від 11.12.2020, виписки із історії хвороби №8414 на ім`я ОСОБА_8 .
При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до восьми років, підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, розлучений, утриманців не має, проживає один, не працює, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та від суду, а тому наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Також існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, підозрюваний ОСОБА_5 використовував ніж для заподіяння тілесних ушкоджень, місце знаходження якого на даний час не встановлено, а тому підозрюваний може знищити або сховати зазначений речовий доказ.
Крім того, існує ризик, визначений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, враховуючи, що він підозрюється у вчиненні насильницького злочину.
Крім того встановлений ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не працює, не має стабільного джерела доходів, раніше неодноразово судимий, 13.11.2020 звільнився з місць позбавлення волі, та знову підозрюється у вчиненні злочину, що свідчить про небажання підозрюваного стати на шлях виправлення, про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень.
Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1,2,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи, фактичні обставини кримінального правопорушення та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства до потерпілого, яке заподіяло шкоду його здоров`ю, а відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, беручи до уваги дані про особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
Посилання апелянта на те, що він виконує процесуальні обов`язки та не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ризики, встановлений слідчим суддею у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.
Посилання підозрюваного на те, що він має міцні соціальні зв`язки, не є такими обставинами, які в даному випадку надали б можливість обрати ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження ОСОБА_5 , про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст. 376, 405 ,407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалуслідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2020 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.02.2021 року - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді