Провадження № 1-кп/679/15/2021
Справа № 679/818/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Рівненської області Сарненського району, с.Тріскині, громадянина України, українця, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2020 року приблизно о 12 годині 15 хвилин в м. Нетішин Хмельницької області, ОСОБА_6 прийшов в квартиру за місцем свого проживання, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та виявив, що його дружина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в кімнаті зали, будучи одягнутою лише в нічну сорочку, вживає алкогольні напої. На пропозицію дружини, ОСОБА_6 приєднався до неї, та вони продовжили розпивати алкогольні напої разом.

Приблизно о 12 години 20 хвилин під час вживання алкогольних напоїв, в кімнаті зали ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сварку з ОСОБА_8 , в ході якої остання почала виражатися нецензурними та образливими словами на адресу ОСОБА_6 .

Як наслідок у ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, будучи обуреним словами та поведінкою дружини, раптово виник злочинний умисел спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Тому, у кімнаті зали вищевказаної квартири почав наносити удари руками та шкіряним ременем із металевою пряжкою, в ділянку голови, тулуба та кінцівок останньої, зокрема: наніс близько трьох ударів руками в ділянку обличчя, заподіявши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: синця повік лівого ока, синця повік правого ока з крововиливом під кон`юктивальну оболонку, синця з осадженням в ділянці носа.

Внаслідок нанесених ударів потерпіла впала на підлогу, біля вікна кімнати та крісла, при цьому отримала тілесні ушкодження в ділянці волосистої частини голови, у вигляді: забійної рани тім`яної ділянки голови зліва, в поєднанні з підшкірною гематомою, підшкірної гематоми правої скроневої ділянки голови з крововиливом в скроневий м`яз, підшкірної гематоми лобно-скронево-тім`яної ділянки зліва, підшкірної гематоми правої тім`яної ділянки голови із забійною раною, підшкірної гематоми правої тім`яно-потиличної ділянки голови.

При цьому, ОСОБА_6 , продовжував наносити тілесні ушкодження ОСОБА_8 від яких потерпіла, відчуваючи сильний фізичний біль, та не маючи можливості протидіяти неправомірним діям ОСОБА_6 , так як перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, прикривалася руками.

Як наслідок ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: множинних, не менш як 72 синців округлої форми по передній і зовнішній поверхні правого плеча, передньої поверхні правого передпліччя, задньої поверхні правого передпліччя, задньо-внутрішньої поверхні лівого плеча, зовнішньої поверхні лівого плеча, передньої поверхні лівого передпліччя, задньо-внутрішньої поверхні лівого передпліччя, в ділянці правої і лівої молочної залози.

Також в ході побиття потерпілої, ОСОБА_6 , не зважаючи на стан ОСОБА_8 , та на той факт, що остання, не чинила фізичного опору, лише прикривалася від нанесених ударів, умисно наніс ще не менш як 7 ударів руками в ділянку лоба і обличчя, та не менш як 11 ударів в ділянку спини, попереку, ніг передньої частини тулубу ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: двох синців лобної ділянки справа, двох синців лобної ділянки голови зліва; підшкірних гематом правої щоки, підборіддя, нижньої щелепи, підщелепно справа; садна ділянки правої щоки обличчя, двох внутрішньо-шкірних крововиливів в ділянці лівої щоки, підшкірної гематоми з осадненням в ділянці лівої щоки, крововиливів під слизову оболонку верхньої та нижньої губи, синця передньої черевної стінки (живота), трьох синців з осадженнями в ділянці лобка; множинних синців, підшкірних гематом, саден правої та лівої руки, ділянок правої та лівої молочної залози, підшкірних гематом тильної поверхні правої та лівої кисті, передньої черевної стінки, лобкової ділянки тазу, правого та лівого стегна, лівої гомілки з множинними саднами в ділянці лівого плеча, ділянки лобка, правої гомілки.

Окрім того, ОСОБА_6 , заподіював тілесні ушкодження ОСОБА_8 , шкіряним ременем, який витягнув під час сварки з останньою зі своїх штанів, нанісши ним не менш як 39 хаотичних ударів по оголеному тілу потерпілої, зокрема в ділянку голови тулуба та кінцівок, заподіявши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді смугастих внутрішньо-шкірних крововиливів та синців з полосами просвітлення, а саме: в ділянці правої та лівої щоки, п`яти синців в ділянці правої молочної залози, п`яти в ділянці лівої молочної залози, одинадцяти в ділянці живота, одинадцяти в ділянці спини та попереку справа та зліва, восьми в ділянці лівого стегна та лівої сідниці, восьми в ділянці правого стегна та правої сідниці.

В результаті спричинених тяжких тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_8 через певний проміжок часу померла на місці події, внаслідок травматичного шоку.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому злочині не визнав, вказав, що у нього не було умислу вбити дружину. Визнав факт заподіяння тілесних ушкоджень, однак заперечив факт побиття ОСОБА_8 руками та ногами. Пояснив, що приїхав додому після роботи о 13 годині 15 хвилин 24.02.2020 року та побачив, що його дружина ОСОБА_8 вживала алкогольні напої. Побачивши обвинуваченого, дружина ОСОБА_8 запросила приєднатися до неї, на що він погодився. Під час обіду попросив дружину дати кошти на цигарки, на його прохання вона відмовила. Після цього він запитав дружину звідки у неї синці, у відповідь на що дружина почала сварку, в подальшому між ними виник словесний конфлікт, зокрема щодо походження наявних у ОСОБА_8 синців на ногах, які ОСОБА_6 помітив на ній ще зранку коли йшов на роботу, а також у відмові надати кошти на цигарки, що його сильно обурило. При цьому, ОСОБА_6 зауважив, що розмір синців у його дружини були незначними та побоювань щодо стану її здоров`я у нього з даного приводу не виникало.

ОСОБА_6 вказав, що в ході словесного конфлікту його дружина поводила себе агресивно, а тому будучи обуреним її словами він витягнув з пояса своїх штанів шкіряного ременя та наніс приблизно 5-15 ударів для ОСОБА_8 по сідницях, після чого конфлікт припинився, оскільки його дружина побігла до ванної кімнати. Потім він вийшов на балкон, щоб покурити та заспокоїтися, орієнтовно на 10-15 хвилин. Коли він повернувся з балкону, ОСОБА_8 була у великому залі, тому не бажаючи продовжувати конфлікт він пішов прогулятися на вулицю до меблевого магазину, а потім до річки. Перебуваючи біля річки він плакав, так як сімейний конфлікт його дуже засмутив. Побувши там близько години півтори, він заспокоївся та пішов додому.

Зайшовши у квартиру, роздягнувся, помив руки та пішов на балкон покурити, повернувшись з балкону до своєї кімнати почув в залі звук падіння, а коли зайшов до зали побачив дружину, яка лежала біля телевізора, підійшовши до неї він почав бити її по обличчю для того щоб перевірити чи вона жива. Не помітивши реакції він перекинув її на спину та почав надавати їй допомогу, у тому числі робив штучне дихання.

Після надання першої медичної допомоги він почув хрипи дружини і вирішив піти перекурити на балкон. Повернувшись з балкону побачив, що вона лежить на тому самому місці де він її залишив, тому він знов почав робити штучне дихання та масаж серця, нажимаючи двома руками на грудну клітку до моменту поки не почув хрипи, після чого вдруге пішов курити на балкон.

Повернувшись з балкону він побачив, що ситуація не покращилась, тому що дружина не подавала ознак життя, тоді він одразу побіг до сусідів і покликав сусідку, щоб вона подивилася до дружини. Потім сусіди зайшли в квартиру та побачивши його дружину, яка лежала на підлозі, вийшли в коридор та на прохання ОСОБА_6 його сусідом було викликано швидку медичну допомогу та працівників поліції. Після приїзду швидкої медичної допомоги було констатовано смерть ОСОБА_8 , а після приїзду працівників поліції він вже нічого не пам`ятав, оскільки дуже сильно переживав. Також обвинувачений зазначив, що точно знає, що мети вбивати дружину він не мав, а лише хотів виховати її щоб більше «не тягнула до нього руки».

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 , який є спільним сином обвинуваченого ОСОБА_6 та померлої ОСОБА_8 показав, що очевидцем подій не був. Зазначив, що за декілька місяців до цієї ситуації його мати працевлаштувалася на ринку та почала часто зловживати алкогольними напоями. Вказав, що сварки між батьками були, однак це не було часто, а траплялось так як у всіх сім`ях. Відмітив, що батько і мати є дуже хорошими батьками та пояснив, що в батька є психічні розлади. При цьому зазначив, що його батько є роботящим, добрим сім`янином, тому будь-яких претензій до нього він немає та винним його не вважає. Переконаний, що відносно останнього слід застосувати примусове лікування, оскільки на його думку він не мав ні мотиву, ні будь-яких інших підстав для вбивства матері, вважає, що це стало прикрою випадковістю.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що є сусідкою обвинуваченого ОСОБА_6 та померлої ОСОБА_8 . Пояснила, що перебуваючи вдома до них прийшов ОСОБА_6 та покликав її до нього у квартиру. Коли вона зайшла до квартири запитала його де ОСОБА_10 , на що він повідомив, що в кімнаті залу. Зайшовши до залу побачила на підлозі роздягнену, в синцях ОСОБА_8 , яка не подавала ознак життя. Сусід ОСОБА_11 був дуже схвильований та постійно повторював для неї: «що я наробив». Після побаченого їй стало погано і вона повернулася в свою квартиру, під час виходу з квартири обвинувачений просив викликати швидку та поліцію. Повернувшись до своєї квартири вона випила таблетки та викликали з своїм чоловіком швидку і поліцію. Вказала, що в цей день шуму чи сварок, будучи цілий день вдома, в квартирі сусідів не чула. Окрім цього зазначила, що конфлікти та сварки у сім`ї ОСОБА_12 виникали рідко. Також вказала, що на її думку вбити свою дружину обвинувачений не міг, а також не мав на це мотивів. Зі слів обвинуваченого їй стало відомо, що останній надавав допомогу своїй дружині та робив штучне дихання.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив, що є сусідом обвинуваченого ОСОБА_6 та померлої ОСОБА_8 . Пояснив, що зайшовши в квартиру до ОСОБА_12 та побачив, що ОСОБА_10 лежала в залі на спині, в області скроні була кривава пляма. Обвинувачений попросив його викликати швидку та поліцію. Викликавши швидку медичну допомогу та поліцію він пішов зустрічати їх, бо у сусіда немає домофону. Після прибуття швидкої він зайшов з медиками та після огляду сусідки працівники швидкої медичної допомоги констатували її смерть. Також зазначив, що зі слів сусіда йому стало відомо, що обвинувачений курив на балконі та почув, що в кімнаті впала ОСОБА_10 , після чого він забіг до залу та почав робити для неї штучне дихання. Окрім цього, обвинувачений пояснив для нього, що в них з дружиною виник конфлікт на підґрунті того, що на його прохання надати кошти на цигарки вона йому відмовила та почався скандал, в ході якого дружина постійно провокувала обвинуваченого після чого накинулася та вдарила його по обличчю. Після чого він дав їй ляпаса. В ході подальшої розповіді обвинуваченим йому стало відомо, що для того щоб не продовжувати конфлікт ОСОБА_11 пішов на вулицю, а ОСОБА_10 залишилася за столом їсти і випивати.

Також пояснив, що сварки на підвищених тонах між сусідами були, але останній часом сварок не було. Алкоголем не зловживали, однак як і всі люди випивали. Вказав, що бійок між сусідами ніколи не бачив. Вважає, що на його думку умисно вбити свою дружину обвинувачений не міг, оскільки на його думку сусід є адекватним і завжди допоможе, тому ні про нього, ні про його дружину він нічого поганого сказати не може, оскільки вони жили по любові і вони за цим спостерігали 30 років.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 надав покази згідно висновків, які містяться в матеріалах справи та зазначив, що ряд тілесних ушкоджень ОСОБА_8 наступили посмертно внаслідок падіння з висоти власного росту, зокрема на голові ОСОБА_8 . В підсумку експерт зазначив, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок травматичного шоку, який був зумовлений сукупністю отриманих тілесних ушкоджень. Вказав, що під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 була жива. Характер перелому хребта у ОСОБА_8 не обмежував останню в русі.

Так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.02.2020 року №0000072 про реєстрацію кримінального провадження за ч.1 ст.115 КК України, шо стало підставою для збирання доказів по даному кримінальному провадженню (т.1 а.кп.1);

- рапортом старшого чергового інспектора Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_15 від 24.02.2020 року про прийняття повідомлення від ОСОБА_9 про те, що її сусід ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження для своєї дружини ОСОБА_8 , від яких остання померла (т.1 а.кп.2);

- заявою ОСОБА_6 про надання добровільної згоди на огляд квартири АДРЕСА_2 (т.1 а.кп.9);

- протоколом огляду місця події та трупа від 24.02.2020 року, з якого убачається, що в квартирі АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_8 без ознак життя, з тілесними ушкодженнями. Візуально на фото-таблицях (додатках до протоколу) зафіксовано, що труп ОСОБА_8 з численними тілесними ушкодженнями (т.1 а.кп.12-46);

- постановою про визнання предметів речовими доказами від 24.02.2020 року (т.1 а.кп.47-49);

- квитанцією №000537 про отримання на зберігання речових доказів (т.1 а.кп.50-51);

- ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.02.2020 року, якою накладено арешт на майно, яке було вилучено 24.02.2020 року під час огляду місця події та трупа ОСОБА_8 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.кп.60);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.02.2020 року (т.1 а.кп.79-82);

- довідкою щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та шкідливість реакції від 24.02.2020 року, відповідно до якої в ОСОБА_6 виявлено 1,03 проміле алкоголю в крові (т.1 а.кп.85);

- протоколом слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 25.02.2020 року з ОСОБА_6 , за участі його захисника, в ході якого обвинувачений вказав, в який саме спосіб спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 (т.1 а.кп.93-100);

- ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 27.02.2020 року надано дозвіл на здійснення заходів аудіо, відеоконтролю, в приміщенні камери Хмельницького ІТТ №1 ГУНП в Хмельницькій області на час перебування ОСОБА_6 , шляхом приховування фіксації відомостей за допомогою аудіо, відеозапису в середині публічних місць, без відома присутніх в цьому місці осіб (т.1 а.кп.121-122);

- протоколом про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій №1228т/121/14-2020 від 19.03.2020 року, з якого убачається, що внаслідок нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_6 для ОСОБА_8 наступила смерть останньої (т.1 а.кп.125-128);

- копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_8 №473 від 25.02.2020 року вказана причина смерті: множинні синці, підшкірні гематоми тулуба (т.1 а.кп.133-134);

- висновком судово-медичної експертизи № 27 від 06.04.2020 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлено: забійна рана тім`яної ділянки голови зліва, два синця лобної ділянки справа, два синці лобної ділянки голови зліва, підшкірна гематомалобно-скронево-тім`яної ділянки голови зліва, підшкірна гематома правої тім`яної ділянки голови, підшкірна гематома правої скроневої ділянки голови з крововиливом в скроневий м`яз, підшкірна гематома правої тім`яно-потиличної ділянки голови, синець повік правого ока з крововиливом під кон`юнктивальну оболонку, синець повік лівого ока, підшкірна гематома правої шоки, підборіддя, нижньої щелепи, підщелепно справа, садно ділянки правої щоки обличчя, два внутрішньо-шкірні крововиливи в ділянці лівої щоки, синець з осадненням в ділянці носа, підшкірна гематома з осадненням в ділянці лівої щоки, крововиливи під слизову оболонку верхньої та нижньої губи. Також виявлено ушкодження в ділянці грудної клітини, тулуба, тазу, кінцівок, а саме: закритий конструктивний перелом 7-го грудного хребця з крововиливом під пристінкову плевру, підшкірні гематоми передньої поверхні грудної клітини справа, задньої поверхні грудної клітини та в ділянці попереку, смугасті внутрішньо-шкірні крововиливи та синці з полосами просвітлення в ділянці правої молочної залози п`ять, лівої молочної залози п`ять, в ділянці живота одинадцять, в ділянці спини та попереку справа та зліва одинадцять, в ділянці лівого стегна та лівої сідниці вісім, в ділянці правого стегна та правої сідниці вісім синців. Множинні синці, підшкірні гематоми, садна правої та лівої руки, ділянок правої та лівої молочної залози, підшкірні гематоми тильної поверхні правої та лівої кисті, передньої черевної стінки, лобкової ділянки тазу, правого та лівого стегна, лівої гомілки з множинними саднами в ділянці лівого плеча, ділянки лобка, правої гомілки. Всі вищенаведені тілесні ушкодження, що були заподіяні ОСОБА_8 виникли прижиттєво незадовго та в межах години до настання смерті, мають ознаки кваліфікуючого критерію небезпеки для життя на час заподіяння, оскільки сукупно спричинили виникнення травматичного шоку, відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня. Також проведеним дослідженням трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому третього ребра зліва, та осадження передньої поверхні грудної клітки, які мають властивості посмертного виникнення. Закритий перелом третього ребра спричинений за конструктивним механізмом прикладання тупого предмету внаслідок здавлювання грудної клітини в передньо-задньому напрямку. Осаднення причинено по механізму тертя переважаючою травмуючою поверхнею. З висновку також видно, що ОСОБА_8 після нанесення виявлених тілесних ушкоджень могла вчиняти активні дії щодо пересування. Також, проведеним судово-гістологічним дослідженням виявлено морфологічні ознаки травматичного шоку у вигляді розладу кровообігу у вигляді нерівномірного кровонаповнення досліджуваних органів, дрібновогнищевого крововиливу в товщі надниркових залоз, скупчення груп клітин із світлою цитоплазмою в печінці та надниркових залозах, які сформувались в короткий проміжок часу перед настанням смерті після спричинення виявлених тілесних ушкоджень чи під час їх спричинення, виключає можливість збереження життя потерпілої в разі надання їй вчасної медичної допомоги (т.1 а.кп.135-139);

- висновком експерта №370 від 25.03.2020 року встановлено: дрібновогнищевий крововилив в товщі надниркових залоз, скупчення групи клітин зі світлою цитоплазмою в печінці та надниркових залозах, які можуть бути проявами травматичного шоку (т.1 а.кп.140-141);

- згідно висновку експерта №216 від 03.03.2020 року, кров трупа ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО (т.1 а.кп.142-143);

- висновком експерта №443 від 03.03.2020 року встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи зразків крові та спинномозкової рідини з трупу ОСОБА_8 виявлено наявність етилового алкоголю в кількості: в крові 3,55 проміле, в спинномозковій рідині 4,12 проміле (т.1 а.кп.144);

- висновком експерта №63 від 03.06.2020 року, з якого вбачається, що серед виявлених тілесних ушкоджень в потерпілої ОСОБА_8 , не менш як шістдесят мають властивості ударного прикладання травмуючої поверхні твердих предметів. Виявлені в потерпілої тілесні ушкодження у вигляді перелому третього ребра зліва та осадження передньої поверхні грудної клітки могли виникнути в результаті застосування відносно неї серцево- легеневої реанімації в спосіб продемонстрований підозрюваним під час проведення за його участю слідчого експерименту. На тілі потерпілої виявлено тілесні ушкодження у вигляді множинних підшкірних гематом правої та лівої верхньо-бокових ділянок голови, виникнення частини з яких не виключається внаслідок падіння з висоти власного зросту, і які не перебувають в прямому причинно- наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_8 . Враховуючи морфологічні властивості різної давності виявлених тілесних ушкоджень в ОСОБА_8 , їх заподіювання тривало на протязі не менш як одна година до настання смерті. Виявлені в ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли утворитись в результаті нанесення їй ударів за обставин та в спосіб продемонстрований підозрюваним під час проведення за його участю слідчого експерименту. На тілі ОСОБА_8 ушкоджень з ознаками виникнення внаслідок волочіння при дослідженні трупа не виявлено. Наявність множинних синців в ділянці правої та лівої руки, грудної клітки, з морфологічними властивостями виникнення по механізму здавлювання якими могли бути пальці рук, не виключає можливості переміщення тіла без виникнення слідів волочіння (т.1 а.кп.149-150);

- постановою про відібрання зразків для експертного дослідження від 25.02.2020 року, відібрано біологічні зразки: зрізи нігтьових пластин із пальців рук, крові та змиви з рук у ОСОБА_6 для проведення відповідних судових експертиз (т.1 а.кп.151-152);

- протоколом про відібрання експериментальних зразків крові від 25.02.2020 року, протокол отримання зразків для експертизи від 25.02.2020 року відібрано експериментальні зразки крові, нігтьових пластин та змивів з обох рук у ОСОБА_6 (т.1 а.кп.153-154);

- згідно висновку експерта №120 від 03.03.2020 року, кров обвинуваченого ОСОБА_6 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО (т.1 а.кп.159);

- висновком експерта №126 від 20.03.2020 року встановлено, що на правому кімнатному тапку (об`єкт №1-4) виявлено кров людини, яка може належати як померлій ОСОБА_8 так і обвинуваченому ОСОБА_6 (т.1 а.кп.182-183);

- висновком експерта №127 від 20.03.2020 року виявлено, що на чоловічій сорочці (об`єкт 1-3) виявлено кров людини, яка може належати як померлій ОСОБА_8 так і обвинуваченому ОСОБА_6 (т.1 а.кп.188-189);

- висновком експерта №128 від 18.03.2020 року встановлено, що на джинсових штанах (об`єкт №1-6) виявлено кров людини, яка може належати як померлій ОСОБА_8 так і обвинуваченому ОСОБА_6 (т.1 а.кп.193-195);

- висновком експерта №124 від 19.03.2020 року встановлено, що на наволочці (об`єкт №1-3) виявлено кров людини, яка може належати як померлій ОСОБА_8 так і обвинуваченому ОСОБА_6 (т.1 а.кп.199-200);

- висновком експерта №122 від 20.03.2020 року встановлено, що на відрізку тканини (об`єкт №1) виявлено кров людини, яка може належати як померлій ОСОБА_8 так і обвинуваченому ОСОБА_6 (т.1 .а.кп.204-205);

- висновком експерта №125 від 19.03.2020 року встановлено, що на рушнику (об`єкт №1-7) виявлено кров людини, яка може належати як померлій ОСОБА_8 так і обвинуваченому ОСОБА_6 (т.1 а.кп.209-210);

- висновком експерта №121 від 20.03.2020 року встановлено, що на марлевих тампонах зі змивами з плям речовини бурого кольору, які виявлені на підлозі кімнати зали та на підлозі кімнати ванни (об`єкт №1-2) знайдена кров людини, яка може належати як померлій ОСОБА_8 так і обвинуваченому ОСОБА_6 (т.1 а.кп.214-215);

- висновком експерта №123 від 19.03.2020 року встановлено, що на поверхні пари шкарпеток чорного кольору та майці білого кольору вилучених при проведенні обшуку обвинуваченого ОСОБА_6 слідів крові не виявлено (т.1 а.кп.219-220);

- висновком експерта №98 від 30.03.2020 року встановлено, що сліди поту та сліди крові в об`єкті №3 та сліди крові в об`єкті №1 походять від особи (осіб), в крові якої (яких) є антиген В ізосерелогічної системи АВ0, в тому числі і від померлої ОСОБА_8 , але не можна виключити присутність домішок поту та крові самого ОСОБА_6 (т.1 а.кп.225-227);

- ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.03.2020 року, протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 25.03.2020 року, надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів з можливістю їх вилучення із КНП НМР «СМСЧ м.Нетішин», тимчасово вилучено амбулаторну медичну карту ОСОБА_6 для проведення судових експертиз (т.1 а.кп.237-240);

- ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.04.2020 року, задоволено клопотання слідчого про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 (т.2 а.кп.25-26);

- висновком судово-психіатричного експерта №270 від 19.05.2020 року, встановлено, що на час вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину він міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (т.2 а.кп.28-30);

- висновком експерта №72 від 16.06.2020 року, відповідно до якого, на основі проведеного дослідження трупа даних катамнезу, даних лабораторних досліджень, даних матеріалів кримінального провадження №0000072 від 24.02.2020 року, з постановленими питаннями експерт дійшов до наступних підсумків: 1. З виявлених на час проведення дослідження трупа ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді смугастих внутрішньо-шкірних крововиливів та синців, що мають характерні особливості, і розташовані в ділянці правої та лівої щоки, в ділянці правої молочної залози, лівої молочної залози, в ділянці живота , в ділянці спини та попереку справа та зліва, в ділянці лівого стегна та лівої сідниці, в ділянці правого стегна та правої сідниці виникли від багаторазового (не менш як 39 разів) ударного прикладання видовженої пласкої травмуючої поверхні тупого предмета, на що вказує їх смугаста форма з полосами просвітлення вздовж їх видовження на поверхні тіла. Властивості представленого для дослідження в матеріалах кримінального провадження шкіряного ременя відповідають критеріям видовженої пласкої травмуючої поверхні твердого предмета. 2. Виявлені на тілі потерпілої ОСОБА_8 тілесні ушкодження в ділянці лобу, обличчя у вигляді синців, підшкірних гематом, внутрішньо-м`язових крововиливів, синців передньої черевної стінки, ділянки лобка з осадненнями можуть відповідати механізму виникнення від ударної дії тупих предметів, якими могли бути руки чи ноги з прикладанням не менш як десять разів. Також виявлено тілесні ушкодження в ділянці спини та попереку в поєднанні з переломом грудного відділу хребта, синці в ділянці ніг, які спричиненні не менш як внаслідок від одинадцятиразового прикладання травмуючої поверхні твердих предметів. 3. Множинні синці круглої форми попередній і зовнішній поверхні правого плеча, передньої поверхні правого передпліччя, задньої поверхні правого передпліччя, задньо-внутрішньої поверхні лівого плеча, зовнішньої поверхні лівого плеча, передньої поверхні лівого передпліччя, задньо-внутрішньої поверхні лівого передпліччя, в ділянці правої і лівої молочної залози мають морфологічні властивості виникнення по механізму здавлювання обмеженою травмуючою поверхнею тупих предметів з прикладанням не менш як 72 разів, характерні для виникнення від дії пальців рук, стиснення тіла руками нападника. 4. Тілесні ушкодження в ділянці волосистої частини голови задньо-бокових поверхонь голови у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови зліва в поєднанні з підшкірною гематомою, підшкірної гематоми правої скроневої ділянки голови з крововиливом в скроневий м`яз, підшкірна гематома лобно-скронево-тім`яної ділянки голови зліва, підшкірна гематома правої тім`яно-потиличної ділянки голови могли виникнути внаслідок падіння як довільно, так і внаслідок попередньо нанесених ударів в обличчя, так і в результаті поєднання нанесення ударів (підшкірна гематома правої та лівої бокової поверхні волосистої частини голови крововиливом в товщу скроневого м`язу) (т.2 а.кп.45-46);

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.02.2020 року проведено перекваліфікацію кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_6 з ч.1 ст.115 КК України на п.4 ч.2 ст.115 КК України (т.2 а.кп.51-52);

В судовому засіданні дослідженні характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_6 (т.1 а.кп.105-113).

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Виходячи зі змісту вимог ст. 370 КПК України, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вирішуючи питання: - чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 стороною обвинувачення; - чи містить діяння ОСОБА_6 склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; - у вчиненні якого кримінального правопорушення винен ОСОБА_6 , колегія суддів бере до уваги наступне.

Пункт 4 ч. 2 ст. 115 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_6 , передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з особливою жорстокістю.

Вбивство - це винне, протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При цьому суд враховує, що суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Отже, для кваліфікації дій ОСОБА_6 за п.4 ч.2 ст.115 КК України сторона обвинувачення зобов`язана в судовому засіданні допустимими доказами довести наявність в діях обвинуваченого, в тому числі, суб`єктивної сторони умисного вбивства, а саме, вини у формі умислу ОСОБА_6 на спричинення з метою протиправного заподіяння їй смерті, а також те, що обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті останньої, і бажав або свідомо припускав настання смерті.

Разом з цим, ч. 2 ст. 121 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується умислом до діяння і наслідків (за винятком психічного ставлення до наслідків у виді смерті - воно є необережним).

Суд відмічає, що умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене з метою залякування потерпілого або інших осіб, має місце тоді, коли такі ушкодження заподіюються для викликання в них почуття страху перед винним чи іншими особами. Залякування становить основний зміст погрози. Однак страх не є самоціллю заподіяння зазначених ушкоджень. Найчастіше вони є засобом впливу на потерпілого чи інших осіб, щоб примусити їх виконати певну дію чи утриматись від її виконання.

Також суд зазначає, що умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч. 2 ст. 121 КК України діяння настає смерть потерпілого. Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Що ж стосується доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за п.4 ч.2 ст.115 КК України, як вчинення умисного вбивства, з особливою жорстокістю то колегія суддів з таким висновком сторони обвинувачення погодитися не може з огляду також на таке.

Під час встановлення вини та її змісту суд виходить з того, що вона об`єктивно існує в реальній дійсності, встановлює її на підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів. Ознаки суб`єктивної сторони вчиненого злочину та особливості психічного ставлення обвинуваченого до вчинених діянь і їх наслідків встановлюється судом на підставі характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення, на підставі встановлених судом фактичних обставин вчиненого злочину, що закріплені належними і допустимими доказами, зібраними в порядку, передбаченому КПК України, та оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Принцип суб`єктивного ставлення у провину в кримінальному праві має фундаментальне і основоположне значення для кваліфікації кримінального правопорушення.

З урахуванням усталених підходів до кваліфікації кримінальних правопорушень проти життя і здоров`я питання про умисел під час такої кваліфікації вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Вбивство, передбачене п.4 ч.2 ст.115 КК України, характеризується наміром щодо вбивства потерпілого, змістом якого охоплюється умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті фізичній особі. Смерть потерпілого утворює собою зміст мисленого уявлення винної особи про результат своїх дій, що є метою вчинення цього злочину як обов`язкової ознаки його суб`єктивної сторони.

Притому єдиним умислом є той, який виник до заподіяння смерті (до її настання) потерпілому і охоплює своїм змістом намір (прагнення) заподіяти йому смерть.

Отже, в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено достовірними, належними та допустимими доказами, що обвинувачений ОСОБА_6 , завдаючи ОСОБА_8 удари руками та ременем, діяв з метою заподіяння останній смерті, та передбачав настання такого наслідку, а також бажав настання смерті або свідомо припускав її настання, отже не доведено наявності у ОСОБА_6 суб`єктивної сторони умисного вбивства, а саме, умислу на заподіяння потерпілій смерті.

Враховуючи викладене, за результатами судового розгляду, суд не може погодитися з наданою органом обвинувачення кваліфікацією діяння ОСОБА_6 за п.4 ч.2 ст.115 КК України, та вважає її помилковою.

Достовірно встановлено, що ОСОБА_6 умисно завдавав ОСОБА_8 тілесні ушкодження з метою виховання потерпілої для того, щоб потерпіла припинила агресивну поведінку щодо нього, та не мав на меті заподіяння смерті ОСОБА_8 , не бажав настання та не передбачав такого наслідку своїх дій.

При кваліфікації дій ОСОБА_8 за п.4 ч.2 ст.115 КК України органами досудового розслідування залишено поза увагою диспозицію ч.1 ст.115 КК України, яка свідчить, що вбивство може бути вчинено лише за наявності умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали. Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті характеризується необережністю. Даний правовий висновок визнано обґрунтованим та міститься у пунктах 4 та 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я».

Як пояснив обвинувачений ОСОБА_6 у нього не було наміру спричиняти смерть потерпілої. Наносячи удари він усвідомлював, що завдає потерпілій тілесні ушкодження, але так він хотів лише виховати останню, яка поводилася агресивно.

Характер та локалізація поранень також не свідчить про умисел на вбивство. Хоча обвинуваченим і було нанесено численні удари потерпілій, але більшість з них нанесені не в життєво важливі органи, вони наносились по різних частинах тіла хаотично, без чіткої спрямованості на спричинення смерті.

Про відсутність умислу на позбавлення потерпілої життя свідчить і поведінка обвинуваченого після вчинення злочину. Припинивши наносити удари обвинувачений ОСОБА_6 виявивши, що потерпіла не подає ознак життя, став надавати допомогу. В подальшому була викликана швидка допомога і поліція.

У своїй правовій позиції (Постанова від 05 червня 2018 року у справі №405/3991/16-к) Верховний Суд вказав, що дії особи, яка завдає удару іншій особі, з невизначеним умислом на заподіяння тілесних ушкоджень мають кваліфікуватися за наслідками таких дій.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо наявності в діях винної особи складу кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК, слід враховувати, що така кваліфікація може мати місце лише в тому випадку, коли буде доведено, що спосіб позбавлення потерпілого життя свідчить про особливу жорстокість злочину і вона охоплювалась умислом винного. Визнавши засудженого винним у вбивстві, вчиненому з особливою жорстокістю, суд має навести у вироку підстави та мотиви, згідно з якими він дійшов такого висновку.

До особливо жорстоких можуть бути віднесені випадки, коли винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.

Враховуючи вищенаведене, особливою жорстокістю слід вважати умисну дію (або бездіяльність), що супроводжує або наступає за насильницьким злочином, є необов`язковою для його вчинення і настання звичайних для злочину наслідків, що полягає в заподіянні потерпілому або його близьким додаткового, як правило, тяжкого фізичного або психічного страждання, тобто винний усвідомлює, що він вчиняє діяння, які є надмірними для досягнення злочинного наслідку та обирає спосіб вчинення злочину, який охоплює діяння зайві (надмірні) для позбавлення життя потерпілого.

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вину обвинуваченого ОСОБА_6 органами досудового розслідування та стороною обвинувачення за п.4 ч.2 ст.115 КК України не доведено та дії останнього кваліфіковано не правильно, як умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з особливою жорстокістю, а тому суд вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно перекваліфікувати на ч.2 ст.121 КК України, за якою вину останнього доведено повністю, а вчинене ним необхідно кваліфікувати, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Досліджені судом і перелічені у вироку докази є належними і допустимими, оскільки з урахуванням припису положень ст.ст.85, 86 КПК України кожен окремо і у своїй сукупності підтверджують обставини щодо вчинення обвинуваченим злочину, вони є достовірними і отримані у встановленому Кримінально - процесуальним кодексом порядку.

Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, керуючись законом, суд визнає, що вина обвинуваченого поза розумним сумнівом доведена повністю, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, тобто за ч. 2 ст. 121 КК України.

Колегія суддів перевіряла версію сторони захисту щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 вбивства через необережність та визнає її такою, що не відповідає фактичним обставинам вчинення злочину, враховуючи таке.

Доводи захисника ОСОБА_7 про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з п.4 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України є безпідставними і такими, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

При призначенні покарання, відповідно до ст.65 КК України, з врахуванням роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин, що характеризують злочин (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обвинуваченим ОСОБА_6 вчинено умисний тяжкий злочин, проте він не має судимості, проживає за місцем реєстрації з сином, де характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не значиться.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає активне сприяння розкриттю злочину. Суд визнає наявність такої обставини з огляду на те, що ОСОБА_6 добровільно вказав на свою причетність до скоєння злочину відносно ОСОБА_8 , сліди та знаряддя злочину не приховував.

Обставинами, що обтяжують покарання, є вчинення злочину: щодо подружжя, в стані алкогольного сп`яніння.

Суд зазначає, що у справі не встановлені підстави для застосуванням ч.1 ст.69 КК України та призначення винуватому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України.

Суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_8 , який просив суворо не карати обвинуваченого.

З урахуванням встановлених обставин справи, та даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно відповідати обставинам та характеру скоєного правопорушення, та необхідним і достатнім для виправлення винуватої особи, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, ОСОБА_6 слід призначити покарання, передбачене ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на визначений строк.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого та перевиховання можливе лише в ізоляції його від суспільства.

Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого та обставинам справи.

Дія ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.12.2020 року про обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 закінчилась 07.02.2021 року.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 08.02.2021 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання попереднє ув`язнення з 24.02.2020 року до 14.08.2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Речові докази: рушник білого кольору з плямами речовини бурого кольору, позначений № 2, упакований у паперовий пакет; пряжку шкіряну, від ременя, коричневого кольору, упаковано у паперовий конверт, при ОМП позначено № 3; відрізок простині з плямою бурого кольору, позначено № 4, вилучено та упаковано у паперовий конверт; змиви з плям утворених речовиною бурого кольору, позначені № 5 виявлені на лінолеумі біля крісла у кімнаті № 1, вилучено та упаковано у паперовий конверт; пляшку з-під горілки «первачок» 0,25 л., упаковано у сейф пакет № 7093926; 4 порожні паперові пакети ємністю 1 л. з під алкогольного напою «ПОРТ ВИН 777», виявлені в сміттєвому відрі у кухні, вилучені упаковані у сейф пакет № 7236466; дві скляні стопки виявлені у мийці кухні, позначені № 6, вилучені, упаковано у окремі паперові конверти; змив з плями речовини бурого кольору позначеної № 7 виявленої на підлозі у ванній, вилучено та упаковано у паперовий конверт; наволочка з-під подушки, позначено при ОМП № 9, просякнута речовиною бурого кольору, виявлена на підлозі перед входом до кімнати № 3, вилучена та упакована у паперовий конверт; штани джинсові синього кольору з кімнати № 3 із плямами речовини бурого кольору, вилучені та упаковані у сейф-пакет № 7236463; ремінь коричневого кольору із штанів з плямами крові, вилучено та упаковано у паперовий конверт; чоловічу сорочку клітчасту із відтінками синіх кольорів із плямами речовини бурого кольору, вилучено та упаковано у сейф пакет № 7236464; тапки кімнатні із слідами речовини бурого кольору па підошві, упаковано у паперовий конверт; пару шкарпеток чорного кольору, упаковано у паперовий конверт; майку чоловічу білого кольору, вилучено упаковано у сейф-пакеті № 7093846; черевики шкіряні чорного кольору, вилучено упаковано у сейф пакет № 7235457, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3