Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/814/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2020 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000177 від 06 березня 2019 року яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оситняжка Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст..89 КК України, такий що не має судимостей,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 зараховано у строк відбування призначеного покарання строк попереднього ув`язнення починаючи з 22.07.2020 року по день набрання вироком законної сили.
Ухвалено про часткове задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 та стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 7805,85 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5000 грн.
Ухвалено про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 8007, 45 грн.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційних скаргах, які є аналогічними за своїм змістом та вимогами обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 просять змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням, з іспитовим строком, вказуючи на невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі.

Зокрема зазначають, про те, що суд призначив ОСОБА_7 надто суворе та несправедливе покарання без врахування повного визнання ним вини, щирого каяття, активного сприяння у розкритті злочину, позитивних характеристик, а також те, що від злочинних дій не настало ніяких негативних наслідків та те, що злочин ОСОБА_7 вчинив у зв`язку з тяжкими життєвими обставинами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватими у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, при слідуючих обставинах.
Так, 05 березня 2019 року близько 19:00 години, точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , шляхом віджиму вікна, проник до приміщення вищевказаного будинку, звідки повторно, таємно викрав електричну піч Імпульс, електричну газонокосарку MTD Start 38Е, електричний тример "Gartner ВСЕ - 1940", масляний обігрівач "Термія Е11330", електричний чайник "Elenberg KS8101", електричний самовар, насос - фільтр картриджний "Best Way 58381", чотири електричні продовжувачі "Expert Power", стіл Альф ТОВ "Алеана", три алюмінієві каструлі об`ємом 1,5 л, дві алюмінієві каструлі об`ємом 2 л, дві алюмінієві каструлі об`ємом 3 л, одну алюмінієву каструлю об`ємом 5 л, шампура металеві в кількості 20 шт., металевий тривимірний будівельний рівень з ручками.
З викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 7805,85 грн.
Крім того, 10 квітня 2019 року, близько 18:00 години, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , шляхом пошкодження вікна проник до приміщення літньої кухні, звідки таємно, повторно викрав алюмінієву миску ємкістю 5 л, алюмінієву каструлю ємкістю 10 л, алюмінієву каструлю ємкістю 8 л, алюмінієву каструлю ємкістю 2,5 л, ікону Почаївської Божої Матері, вишиту бісером, пилосос "Skarlett", електричну праску "Bosch".
З викраденим майном ОСОБА_7 зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2645,05 грн.
У запереченнях потерпіла ОСОБА_11 просить відмовити обвинуваченому ОСОБА_7 та його захиснику-адвокату ОСОБА_8 у задоволені апеляційних скарг, вказуючи на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.

Зокрема потерпіла зазначає про те, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання, відповідно до вимог ст..ст.50, 65, 66, 67 КК України та у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та його особу, ухвалив законний та обґрунтований вирок, зміст якого, на думку потерпілої відповідає вимогам ст..ст. 368, 370 та 374 КПК України.

Заслухавши доповідача, в дебатах адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили суд їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_9 , які заперечували проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, в апеляційній скарзі обвинуваченим та захисником не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом проникнення до приміщень, заволодів майном потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яким розпорядився на свій власний розсуд, чим завдав потерпілим матеріальної шкоди.

Як пояснив ОСОБА_7 під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, він свою вину визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, фактичних обставини цієї справи, викладені у вироку суду не оспорює.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжок, однак в силу ст..89 КК України визнаний таким, що не має судимостей, офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_7 покарання суд визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують ОСОБА_7 покарання судом не встановлено.

Підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд не знайшов і дійшов до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства.

На спростування доводів обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 щодо призначення йому надто суворого та несправедливого покарання, колегія суддів відмічає, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.
Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» регламентовано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, знов вчинив тяжкий кваліфікуючий злочин проти власності, ніде не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, завдану шкоду не відшкодував, хворіє туберкульозом.

За висновком органу з питань пробації, ОСОБА_7 має високий ступінь ризику вчинення повторного кримінального правопорушення у разі звільнення від відбування покарання та має середній ступінь ризику небезпеки для суспільства ( т.3 а.п.119 ).

Крім того, колегія суддів, зазначає, що 30.06.2017 року до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області відносно ОСОБА_7 направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0015066 за скоєння злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.5 ст.185, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263, ч.3 ст.357, ч.2 ст.262 КК України, по якому на даний момент остаточного рішення не прийнято.

З урахуванням характеру, ступеню тяжкості та суспільної небезпечності, вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також його особи, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також думки потерпілої ОСОБА_9 , яка категорично заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_7 , як особа представляє суспільну небезпеку для оточуючих, а тому його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах реальної ізоляції від суспільства.

Крім того вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі, згідно санкції ч.3 ст.185 КК України є мінімальним, достатнім та справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Достатніх та обґрунтованих підстав для застосування ОСОБА_7 при призначенні покарання вимог ст. а 75 КК України, про що просить обвинувачений та захисник в своїх апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає і таких даних ні ОСОБА_7 ні його захисником, під час перегляду справи, не представлено.

Таким чином, доводи апеляційних скарг ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що суд при призначенні покарання, не достатньо врахував особу ОСОБА_7 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, по суті спростовуються змістом оскаржуваного вироку, а тому колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, підстав для зміни вироку та призначення ОСОБА_7 покарання, із застосуванням положень ст. 75 КК України не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2020 року в кримінальному провадженні № 0000177 від 06 березня 2019 року стосовно ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, у той же строк з дня її вручення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4