Справа № 473/2510/20
Номер провадження1-кп/473/292/2020
Категорія: ч.2 ст.186 КК України.
ВИРОК
іменем України

"28" жовтня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Троїцьке Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, студента третього курсу стаціонарної форми навчання Новоодеського професійного аграрного ліцею, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не перебуває на обліку в службі у справах дітей Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області та не знаходиться на обліку в секторі ювенальної превенції Вознесенського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області, не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Троїцьке Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працює, сімейний стан не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1. 20.05.2015 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 04 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільненого від відбування основного покарання з іспитовим строком випробування 02 роки. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2016 року іспитовий строк скасовано з направленням відбування основного покрання в виді 04 років позбавлення волі.

2. 05.02.2016 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 04 років 01 місяця позбавлення волі, звільнений від відбування основного покарання 14 квітня 2020 року в зв`язку з відбуттям строку покарання, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

Учасники процесу:
прокурор ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

представники служби у справах дітей Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_11

неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 ,

обвинувачений ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

20 червня 2020 року близько 22 години в місті Вознесенську Миколаївської у обвинуваченого ОСОБА_12 виник прямий умисел на відкрите викрадення мобільного телефону моделі «Хіаоmі Redmi 7А Маtte Вlue», що належав потерпілій ОСОБА_6 , котра в цей момент сиділа на лавці, біля приміщення амбулаторії загальної практики сімейної медицини №1, що розташоване за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Короленко,5.
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_12 запропонував обвинуваченому ОСОБА_10 прийняти участь у вчиненні злочину в якості співвиконавця, на що останній погодився.
20 червня 2020 року, близько 22 години в місті Вознесенську Миколаївської області, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою, реалізуючи спільний умисел на відкрите викрадення мобільного телефону моделі «Хіаоmі Redmi 7А Маtte Вlue», що належав потерпілій ОСОБА_6 , передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 та бажаючи їх настання, підійшли до останньої, після чого обвинувачений ОСОБА_12 умисно завдав потерпілій ОСОБА_6 декілька ударів руками в область її голови, а обвинувачений ОСОБА_10 тим часом відкрито, шляхом ривку, вихопив з рук потерпілої ОСОБА_6 її мобільний телефон моделі «Хіаоmі Redmi 7А Маtte Вlue» вартістю 2250 гривень з сім картами операторів мобільного зв`язку «Vodafone» вартістю 25 гривень та «Life» вартістю 70 гривень.
Заволодівши даним мобільним терміналом обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 побігли в напрямку вулиці Соборності міста Вознесенська Миколаївської області, і таким чином розпорядились відкрито викраденим ними майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2345 гривень.

Позиція неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_10 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах. Він погодився, що 20 червня 2020 року, близько 22 години в місті Вознесенську Миколаївської області, обвинувачений ОСОБА_12 разом з ним, за попередньою змовою, підійшли до потерпілої ОСОБА_6 , після чого обвинувачений ОСОБА_12 умисно завдав потерпілій ОСОБА_6 декілька ударів руками в область її голови, а він /тобто обвинувачений ОСОБА_10 / скориставшись цією обставиною, тим часом відкрито, шляхом ривку, вихопив з рук потерпілої ОСОБА_6 її мобільний телефон моделі «Хіаоmі Redmi 7А Маtte Вlue» з сім картами операторів мобільного зв`язку. Після цього він, а також обвинувачений ОСОБА_12 побігли в напрямку вулиці Соборності міста Вознесенська Миколаївської області, залишивши місце вчинення злочину. Через деякий час, він /тобто обвинувачений ОСОБА_10 / продав даний мобільний телефон моделі «Хіаоmі Redmi 7А Маtte Вlue», який належав потерпілій ОСОБА_6 .

Позиція обвинуваченого ОСОБА_12 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_12 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_10 та відмовився надавати більш детальні показання щодо вчинення ними даного кримінального правопорушення, на підставі ст.63 Конституції України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Підстав для сумнівів в показаннях обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у суда немає, так як дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить належними, необхідними та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Відповідно до заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20 червня 2020 року, потерпіла ОСОБА_6 звернулась до Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, із вимогою притягнути до кримінальної відповідальності двох невідомих їй осіб, які 20 червня 2020 року, близько 22 години в місті Вознесенську Миколаївської області, біля приміщення амбулаторії загальної практики сімейної медицини №1, що розташоване за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Короленко,5, відкрито заволоділи належним їй мобільним телефоном моделі «Хіаоmі Redmi 7А Маtte Вlue» з сім картами операторів мобільного зв`язку «Vodafone» та «Life». /а.к.п. 46/.

Протоколом огляду місця події від 20 червня 2020 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого слідчим СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області в період часу з 23 годин 35 хвилин до 00 годин 05 хвилин 21 червня 2020 року оглянуто місцевість та територію вулиці Короленка в місті Вознесенську Миколаївської області, в районі приміщення амбулаторії загальної практики сімейної медицини №1, що розташоване за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Короленко,5, де відбулось відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 /а.к.п. 47 50/.

Відповідно до постанови органу досудового розслідування від 11 липня 2020 року, речовим доказом за кримінальним провадженням визнано мобільний телефон моделі «Хіаоmі Redmi 7А Маtte Вlue», який відповідно до зберігальної розписки потерпілої ОСОБА_6 переданий їй на відповідальне зберігання. /а.к.п. 55, 56/.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 22 липня 2020 року з фототаблицею до нього, в місті Вознесенську Миколаївської області з 15 годин 40 хвилин до 16 годин 20 хвилин проведено слідчий експеримент з участю обвинуваченого ОСОБА_10 , під час якого ним були відтворені обставини вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_6 , який мав місце 20 червня 2020 року в місті Вознесенську Миколаївської області, біля приміщення амбулаторії загальної практики сімейної медицини №1, що розташоване за адресою: вулиця Короленко,5, коли він за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_12 відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_6 , а саме належним їй мобільним телефоном моделі «Хіаоmі Redmi 7А Маtte Вlue» з сім картами операторів мобільного зв`язку «Vodafone» та «Life», застосувавши до потерпілої насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я. /а.к.п. 57 62/.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 22 липня 2020 року з фототаблицею до нього, в місті Вознесенську Миколаївської області з 16 годин 35 хвилин до 17 годин 05 хвилин проведено слідчий експеримент з участю обвинуваченого ОСОБА_12 , під час якого ним були відтворені обставини вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_6 , який мав місце 20 червня 2020 року в місті Вознесенську Миколаївської області, біля приміщення амбулаторії загальної практики сімейної медицини №1, що розташоване за адресою: вулиця Короленко,5, коли він за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_10 відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_6 , а саме належним їй мобільним телефоном моделі «Хіаоmі Redmi 7А Маtte Вlue» з сім картами операторів мобільного зв`язку «Vodafone» та «Life», застосувавши до потерпілої насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я. /а.к.п. 63 67/.

Аналіз та оцінка приведених належних та допустимих доказів за кримінальним провадженням в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_10 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_10 за фактом відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 , який мав місце 20 червня 2020 року в вечірній час доби, суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_12 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_12 за фактом відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 , який мав місце 20 червня 2020 року в вечірній час доби, суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд визнає вчинення ним злочину щодо особи похилого віку.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_12 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд визнає його щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд визнає рецидив злочину та вчинення ним злочину щодо особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , суд виходить з наступних обставин та враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення проти власності, яке є тяжким. Суд також враховує умови життя неповнолітнього обвинуваченого, який виховується з батьками, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними.

Крім того суд враховує стать та вік неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , який задовільно характеризуються за місцем проживання та позитивно характеризується за місцем навчання, є не судимим, він не знаходиться на обліку в службі у справах дітей Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, а також в секторі ювенальної превенції Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, відносно нього не застосовувались примусові заходи виховного характеру, він не отримував амбулаторну допомогу лікарів нарколога та психіатра комунального некомерційного підприємства «Вознесенська багатопрофільна лікарня», і не перебуває на диспансерному обліку даних лікарів комунального некомерційного підприємства «Вознесенська багатопрофільна лікарня», /а.к.п. 68 75/.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 , крім обставин, передбачених у ст. ст. 65 67 КК України, суд враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих на його виховання та поведінку, рівень розвитку та інші особливості неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 .

Також при призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, участь у виховних заходах та соціально корисній діяльності, проведення індивідуально профілактичної роботи спільно з правоохоронними органами. /а.к.п. 89 91/.

Суд вважає, що основний вид покарання в виді позбавлення волі, відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні основного покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 , враховуючи тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, його наслідки для потерпілої ОСОБА_6 , а також інші обставини справи, за наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , суд вважає за необхідне призначити неповнолітньому обвинуваченому основний вид покарання за ч.2 ст.186 КК України в виді позбавлення волі, відповідно до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.186 КК України, з врахуванням вимог ч.1 та п.3 ч.3 ст.102 КК України, відповідно до яких покарання у виді позбавлення волі особам, які не досягли до вчинення злочину вісімнадцятирічного віку, може бути призначене на строк від шести місяців до десяти років, крім випадків, передбачених пунктом 5 частини третьої цієї статті. Покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому: за тяжкий злочин на строк не більше семи років.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість скоєного злочину неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 , наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, з врахуванням особи неповнолітнього обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування основного покарання, із застосуванням випробування, відповідно до ст. ст. 75 78, 104 КК України.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , суд виходить з наступних обставин та враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку та дані про його особу.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_12 , його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_12 встановлено, що за місцем проживання він характеризується задовільно, не перебуває на диспансерних обліках лікарів нарколога та психіатра комунального некомерційного підприємства «Вознесенська багатопрофільна лікарня», має дві непогашені судимості за вчинення кримінальних правопорушень проти власності. /а.к.п. 76 81/.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а також наявності обставин, що обтяжують покарання, а також позицію сторони захисту стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , які вважали за можливе призначити основне покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , із застосуванням вимог ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_12 міг би бути звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Вказані вище вимоги кримінального закону стороною захисту та обвинуваченим ОСОБА_12 при обґрунтуванні можливості призначення основного покарання обвинуваченому ОСОБА_12 із застосуванням вимог ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_12 міг би бути звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, не дотримані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті /санкцією частини статті/ Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Наявність двох непогашених судимостей, в тому числі і за вчинення тяжкого злочину проти власності, за які обвинувачений ОСОБА_12 відбував покрання в місцях позбавлення волі, та знову вчинив тяжкий злочин проти власності після відбуття покарання та звільнення з місця позбавлення волі в квітні 2020 року, на переконання суду, жодним чином не свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_12 без реального відбування покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки для потерпілої ОСОБА_6 та інші обставини, врахувавши думку сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_12 , які просили призначити основне покарання обвинуваченому ОСОБА_12 з іспитовим строком випробування, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_12 повинно бути призначено основне покарання в виді позбавлення волі, в межах даного виду покарання, встановленого санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Суд вважає, що даний вид основного покарання в виді позбавлення волі відносно обвинуваченого ОСОБА_12 буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд не знаходить підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням вимог ст. ст. 69, 75, 76 КК України.

До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд виходить також із змісту досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , відповідно до висновку якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_12 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, в тому числі і для окремих осіб. /а.к.п. 84 85/, а також із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України /а.к.п. 55, 56/.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання в виді 04 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України обвинуваченого ОСОБА_10 від призначеного основного покарання звільнити, встановивши йому строк випробування 01 /один/ рік, зобов`язавши обвинуваченого, у відповідності до вимог п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та навчання.

ОСОБА_12 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання в виді 04 /чотирьох/ років 06 /шести/ місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишити без зміни у вигляді особистого зобов`язання, обчислюючи строк відбування основного покарання обвинуваченому ОСОБА_12 з дня його взяття під варту, після звернення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2020 року до виконання після набрання ним законної сили.

Речовий доказ за кримінальним провадженням: мобільний телефон моделі «Хіаоmі Redmi 7А Маtte Вlue», який відповідно до зберігальної розписки потерпілої ОСОБА_6 переданий їй на відповідальне зберігання залишити потерпілій ОСОБА_6 , як законній власниці даної речі. /а.к.п. 55, 56/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, законному представнику неповнолітнього обвинуваченого та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1