Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

20 січня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Ратнівським районним судом Волинської області, матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2020 року у кримінальному провадженні №0000303 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно оскаржуваної ухвали, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів, тобто до 22 січня 2021 року. Визначено заставу у сумі 52 550 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою, оскільки, на його думку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено без належного мотивування. Вважає, що вказані в клопотанні прокурором ризики є надуманими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Також вказує, що судом першої інстанції продовжено строк тримання під вартою з пропуском строку звернення до слідчого судді із клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 зазначив в ухвалі, що ризики, визначені ст.177 КПК України, не зменшились, кримінальне провадження по суті не розглянуто, а не застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, останній не буде дотримуватись покладених на нього процесуальних обов`язків, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника обвинуваченого на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора про залишення ухвали суду без змін, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вірно враховано те, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, оскільки кримінальне провадження направлено до суду. Крім того, враховуючи ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначені п.1,п.3,п.5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, позаяк кримінальне провадження по суті не розглянуто. Обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки будучи засудженим вироком Ратнівського районного суду від 06.06.2014 року за ч.2 ст.15,ч.3 ст.185,ч.1 ст.263,ст.70 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, яке відбув та звільнений 11.06.2018 року, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, він знову вчинив корисливі злочини. Крім того, беручи до уваги ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 непрацює, не має сталих соціальних зв`язків, оскільки проживає в смт.Заболоття, а зареєстрований в смт.Ратне, неодружений, існує ризик переховування його від суду та те, що він може впливати на свідків, які як встановлено із списку свідків, наданих прокурором, є односельчанами.

Також колегією суддів враховується і практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим, згідно ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У ч.3 ст.199 КПК України (стаття знаходиться в гл.18 КПК України) зазначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) Виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення попередньої ухвали про тримання під вартою.

Із змісту клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вбачається, що вказані вимоги Закону ним дотримані, у поданій апеляційній скарзі захисник їх не спростував.

В ч.3 ст.331 КПК України також зазначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Крім того, обвинуваченим та його захисником не доведено той факт, що ризики, які існували в кримінальному провадженні, відпали.

До того ж, не знайшли свого підтвердження доводи захисника обвинуваченого щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 поза межами обраного раніше запобіжного заходу, оскільки колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції продовжив запобіжний захід в межах раніше обраного, що повністю підтверджується матеріалами провадження.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2020 року у кримінальному провадженні №0000303 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3