1Справа № 335/2923/20 1-кп/335/291/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , особи, відносно якої вирішується клопотання ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні № 0001679 від 21.07.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:
20 липня 2019 року приблизно о 21 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 19 по вул. Сталеварів у м. Запоріжжі, а саме на проїжджій частині, скориставшись відсутністю власника автомобіля Daewoo Lanos, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові синього кольору, тип «легковий седан», шасі НОМЕР_2 , сів до вказаного автомобілю та за допомогою ключа запуску двигуна, протиправно, всупереч волі потерпілого, зрушив зазначений автомобіль з місця. На викраденому автомобілі, ОСОБА_6 прослідував від місця його первинного знаходження, а саме від будинку АДРЕСА_1 до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та, не впоравшись з управлінням транспортного засобу, врізався у будівлю вказаного магазину, у результаті чого пошкодив автомобіль.

Таким чином, ОСОБА_6 незаконно заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем Daewoo Lanos, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , в кузові синього кольору, тип «легковий седан», шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , вартістю 70 244 гривень 56 копійок, тобто вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 може мати розлад психічної діяльності.

30.03.2020 року змінено порядок досудового розслідування в кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 і продовжено його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

У зв`язку з чим, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги із звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001679 від 21.07.2019 року, за ч. 1 ст. 289 КК України.

Потерпілий ОСОБА_7 , будучи допитаним у судовому засіданні, показав, що 20.07.2019 року він, працюючи у таксі на автомобілі Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_1 , зупинився по вул. Сталеварів у м. Запоріжжі, вийшов з автомобіля, у якому знаходився пасажир. Після чого, побачив, що автомобіль зрушив з місця та поїхав, гадав, що його автомобіль викрав пасажир, оскільки він залишив ключ у автомобілі. Після цього, він викликав поліцію, а далі почув, що сталося ДТП, і попрямував у його напрямку. На місці він побачив свій автомобіль, у якому на пасажирському сидінні знаходився клієнт, а на місці водія перебував ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив суду, що дійсно заволодів транспортним засобом, який належить потерпілому ОСОБА_7 , за викладених у клопотанні обставин, після чого, керуючи даним автомобілем, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Зазначив, що погано себе почував, пасажира у викраденому автомобілі побачив не відразу.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , на підставі ч. 4 ст. 513 КПК України, оскільки ОСОБА_6 після вчинення суспільно-небезпечного діяння у стані неосудності, на момент судового розгляду за станом здоров`я не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

ОСОБА_6 , його захисник та законний представник підтримали клопотання прокурора та наполягали на його задоволенні.

Потерпілий та його представник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора та закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Факт вчинення підозрюваним ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, підтверджується наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 20.07.2019 року, проведеного біля будинку № 11 по вул. Сталеварів у м. Запоріжжі;

- протоколом огляду місця події від 20.07.2019 року, проведеного біля будинку № 21 по вул. Сталеварів у м. Запоріжжі;

- висновком щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.07.2019 року, складеним КУ „Обласний наркологічний диспансер ЗОР, згідно з яким у ОСОБА_6 ознак сп`яніння не було виявлено;

- висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № 11/1-127 від 16.08.2019 року, згідно з яким визначено середню ринкову вартість транспортного засобу - автомобіля Daewoo Lanos, 2005 року випуску, на момент скоєння кримінального правопорушення у 70 244 гривень 56 копійок;

- висновком судово-психіатричного експерта КУ „Обласна клінічна психіатрична лікарня ЗОР № 382 від 28.08.2019 року.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази і оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України.

Статтею 503 КПК України встановлено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Судом встановлено, що згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 382 від 28.018.2019 року, ОСОБА_6 у період інкримінованого йому правопорушення виявляв ознаки тимчасового хворобливого розладу психотичного, переважно шизофреноподібного, розладу внаслідок вживання ПАР (алкоголю, амфетаміну), не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними; після скоєного правопорушення пройшов лікування у психіатричному стаціонарі, психологічний стан нормалізувався. ОСОБА_6 не міг усвідомлювати свої дії та настання наслідків в момент вчинення кримінального правопорушення. За своїм станом здоров`я на теперішній час може усвідомлювати фактичний характер своїх дій та керувати ними. Не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», звернуто увагу судів на те, що за змістом положень чинного законодавства, метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є: вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб; запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК України. Враховуючи те, що досягнення цієї мети пов`язане одночасно з комплексом заходів соціальної реабілітації та з медикаментозним й іншим медичним впливом на здоров`я осіб, до здійснення якого зобов`язують судові рішення, суди повинні суворо додержувати вимоги законодавства, що регулює застосування примусових заходів медичного характеру та примусового лікування, підвищувати рівень судового розгляду справ зазначеної категорії, забезпечувати постановлення законних і обґрунтованих судових рішень.

Не можна застосовувати примусові заходи медичного характеру, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності або обмеженої осудності чи захворіла на психічну хворобу після вчинення злочину, до винесення судом ухвали (постанови) одужала або її психічний стан змінився настільки, що вона перестала бути небезпечною для себе чи інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 513 КПК України, якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, враховуючи, що стан неосудності особи визначається лише на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, та, оскільки на теперішній час ОСОБА_6 , відповідно до висновку експерта № 382 від 28.08.2019 року, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки за своїм психічним станом може усвідомлювати фактичний характер своїх дій та керувати ними, суд приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

Судові витрати на залучення експерта, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, не підлягають стягненню з ОСОБА_6 .

У даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 498 501, 505, 512, 513, 516, 393, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Закрити кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні № 0001679 від 21.07.2019 року, на підставі ч. 4 ст. 513 КПК України.

Речові докази:

- мобільний телефон «Bravis» в корпусі чорного кольору, з двома сім картами мобільного оператора «Лайфсел»; портативний зарядний пристрій «Blowberg»; три дроти «USB-micro USB» з одним блоком перехідним до електро розісти; екшн камера без марки з написом «4К ultra HD; WIFI» у захисному чохлі; грошові кошти у сумі 93 гривні, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути власнику;

- 10 СПВ, які упаковано до спец. пакету INZ 1064135, передані на відповідальне зберігання до камери схову Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області знищити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1