Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

15 липня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Луцький слідчий ізолятор» та Нововолинським міським судом Волинської області, матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 квітня 2020 року у кримінальному провадженні №0000792 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 08 липня 2018 року) відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.1 ст.357, ч.1 ст.135 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з Нововолинським міським судом Волинської області),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції з ДУ «Луцький слідчий ізолятор»),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з Нововолинським міським судом Волинської області),

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання від вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити та змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби з покладенням на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Згідно оскаржуваної ухвали, у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відмовлено; задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на строк 60 днів до 24 год. 20 червня 2020 року.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою, оскільки, на його думку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено без належного обгрунтування. Зокрема вказує про невідповідність клопотання прокурора вимогам кримінального-процесуального закону та, що обвинувачений не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, до суду подано документи, які підтверджують, що на утриманні обвинуваченого є двоє дітей, одна дитина з яких є інвалідом з дитинства. До того ж, захисник вказує, що до суду було скеровано заяви батька та брата підзахисного щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, а також зобов`язання щодо матеріальної допомоги обвинуваченому.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 зазначив в ухвалі, що обвинувачений не має постійного джерела доходу, судове провадження не завершено до спливу строку тримання під вартою та визначені ст.177 КПК України ризики на час розгляду кримінального провадження не відпали, тому клопотання слід задовольнити та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою до 60 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вірно враховано те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за скоєне діяння, незаконно впливати на потерпілих, які дали показання щодо обставин скоєного щодо них злочину та свідків. Крім того, обвинувачений ніде не працює, суспільно корисною працею не займається, в останнього відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 може продовжити злочинну діяльність. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, не здатен забезпечити перебування обвинуваченого за місцем його проживання, своєчасне його з`явлення до суду та виключення можливості незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших співучасників даного злочину в кримінальному провадженні.

Також колегією суддів враховується і практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

А ч.3 зазначеної норми Закону встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заявляючи клопотання про зміну запобіжного заходу на інший, який не пов`язаний із триманням під вартою, не надано доказів про наявність в обвинуваченого чи його близьких родичів постійного місця проживання або реєстрації за адресою якого до обвинуваченого ОСОБА_4 можна було б застосувати домашній арешт. Також таких даних не містять і матеріали судового провадження, надіслані на адресу Рівненського апеляційного суду.

Крім того, обвинуваченим та його захисником не доведено той факт, що ризики, які існували в кримінальному провадженні відпали.

Також, доказів на спростування висновків суду першої інстанції матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 квітня 2020 року щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3