Житомирський апеляційний суд
Справа №279/49/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2019 року за №0001583 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
за участю:

прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :
На вирок суду подані апеляційні скарги.
Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , вирок суду просить скасувати, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції, які викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд допустив неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що зміст вироку не відповідає вимогам ст.374 КПК України, зокрема в ньому не зазначено спосіб вчинення злочину, форму вини і мотиви кримінального правопорушення. Вказує на те, що суд не дав належну оцінку зібраним по кримінальному провадженні доказам, зокрема не зазначив чому не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_11 . Зазначає, що суд допустив неповноту судового розгляду, зокрема, залишив без задоволення клопотання його підзахисного про перекваліфікацію дій ОСОБА_6 , з ч.2 ст.121 на ст.124 КК України, та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про допит свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та порушив право на захист ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вирок суду просить скасувати, та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Вказує на те, що висновки суду, які викладені у вироку щодо його ставлення до вчинення злочину не відповідають фактичним обставинам справи. Посилається на те, що він свою вину у вчиненні злочину визнав частково. Вказує на те, що він захищався від протиправних дій потерпілого. Зазначає, що суд допустив неповноту судового розгляду, зокрема, безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про допит свідків, а призначаючи йому покарання не врахував його вік, позитивну характеристику, часткове відшкодування заподіяної шкоди та ту обставину, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_9 подала заперечення, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 181 499 грн. 03 коп. завданої злочином шкоди та 5000 грн. понесених потерпілою процесуальних витрат на правову допомогу.
Як визнав суд, 02.09.2017 року близько 09 години, неподалік від території ПАТ «ДФУ АГРО», що по вул. Шленчака Володимира, 22, в с. Грозине Коростенського району, біля господарського приміщення, що належить ОСОБА_16 , на ґрунті тривалих неприязних відносин між ОСОБА_17 та ОСОБА_16 відбувся черговий словесний конфлікт на побутовому ґрунті, з обопільними образами.
ОСОБА_6 , з метою з`ясування відносин за висловлені образливі слова на адресу його дружини, підійшов до території, де розташовані господарські приміщення ОСОБА_16 , побачивши в руках останнього дерев`яну палицю, повернувся до свого господарського приміщення і взявши дерев`яний стілець в руку, наблизився знову до ОСОБА_16 , та умисно кинув стільця у ОСОБА_16 , після чого підібрав на місці конфлікту дерев`яну палицю та почав умисно, зі значною силою прикладання, наносити нею численні удари в ділянку голови та тулуба ОСОБА_16 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: двох розривів нижньої поверхні лівої долі печінки; розривів селезінки; видалення органу селезінки; обширного крововиливу в м`які тканини в проекції нижньої частини діафрагми зліва та області воріт селезінки; синця в області живота зліва (підреберна ділянка) на межі з реберною дугою, по середній ключичній лінії; синця в області живота зліва (епігастральна ділянка), на межі з мечовидним відростком грудини; 6-х саден на фоні синця в області живота зліва (епігастральна ділянка), на межі з мечовидним відростком грудини; синця справа (підреберна ділянка) в проекції печінки; синця в області живота справа, (підреберна ділянка) на межі з мечовидним відростком тіла грудини в проекції печінки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №222 від 28.09.2017 року та висновку експерта №147 від 21.12.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_16 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01 годині 15 хвилин в реанімаційному відділенні Коростенської районної лікарні.
В ході нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , які знаходяться у причинному зв`язку з настанням його смерті, ОСОБА_6 також заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді: садна в лівій тім`яній області волосистої частини голови, нижче тім`яного бугра; синця передньої поверхні лівого вуха; ушитої рани лівої вушної раковини в проекції завитка; синця на шкірі нижньої частини лівої щоки на межі з мочкою лівого вуха; синця по зовнішній поверхні нижньої треті правого плеча; крововиливу в м`які тканини голови з внутрішньої передньої поверхні в лівій тім`яній ділянці в проекції садна, що в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника про задоволення поданих апеляційних скарг, прокурора, потерпілу та її представника, які вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину є обґрунтованими.

Викладені в апеляційних скаргах доводи захисника і обвинуваченого про те, що досудове слідство і судовий розгляд у кримінальному провадженні проведені не об`єктивно і неповно, а висновки суду, які викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтуються на недостатньо досліджених і недопустимих доказах, є безпідставними.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження досудове слідство і судовий розгляд у ній проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи. Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що 02.09.2017 року близько 08 год. її чоловік пішов до господарських приміщень, які знаходяться в с.Грозино Коростенського району, а коли повернувся додому то вона побачила, що він був весь в крові, ліва сторона голови була побита, було видно 5 смуг від ударів палицею, велика гематома на животі, вухо розірване. Чоловік їй повідомив, що його побили Бартницькі.

З показань свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_19 видно, що вони як медичні працівники виїжджали на виклик швидкої допомоги в с. Грозино Коростенського району до ОСОБА_16 .Стан потерпілого був тяжким.Останній, будучи у свідомості розповідав, що його побив сусід ОСОБА_6 , бив табуретом чи ніжкою від табурета у ліву сторону. ОСОБА_16 скаржився на біль в животі, в районі ребер, на слабкість та головокружіння.

Показання свідка ОСОБА_20 , дочки загиблого, свідчать про те, що 02.09.2017 року їй зателефонувала мати та повідомила, що батька побили ОСОБА_21 . Пізніше батько їй розповів, що між ним та ОСОБА_22 відбулася сварка. Наступного дня, вони знову посварилися, в ході сварки ОСОБА_6 стільцем вдарив батька в ліву частину голови. В потерпілого було розбито вухо, були видні сліди від палки на голові та лівому боці.

З показань свідка ОСОБА_23 , рідного брата потерпілої видно, що на початку вересня минулого року він приїжджав в с. Грозино до господарських приміщень ОСОБА_16 , однак на місці нікого він не застав.Через деякий час приїхала дружина потерпілого та повідомила, що її чоловіка побили ОСОБА_21 . Після цього із-за сараю вийшов ОСОБА_6 .Під час розмови, яка відбулася між ними, останній не заперечував, що заподіяв ОСОБА_16 тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу прийняття заяви потерпілої про вчинене кримінальне правопорушення, 02.09.2017 року надійшла заява ОСОБА_9 , з якої видно, що 02.09.2017 року близько 09 год. в с. Грозино по вул. Тимерязєва біля сараю ОСОБА_6 побив ОСОБА_16 .

Згідно протоколу огляду місця події від 02.09.2017 року з схематичним планом та фототаблицями до них, зафіксовано місце вчинення злочину та обстановка біля господарського приміщення, що розташоване біля свиноферми «П`ятачок», неподалік вул. Тимерязєва в с. Грозино, Коростенського району. Виявлено та вилучено дерев`яні палиці та дерев`яний стілець.

Під час огляду місця події, приміщення палати №2 реанімаційного відділення Коростенської центральної районної лікарні, було виявлено труп ОСОБА_16 .

При огляді трупа ОСОБА_16 на ньому були виявлені тілесні ушкодження про, що свідчить відповідний протокол огляду від 05.09.2017 року.

Згідно висновку судово-медичних експертиз №222 від 29.09.2017 року та №147 від 27.12.2017 року смерть ОСОБА_16 настала від постгеморагічного шоку, який розвинувся внаслідок тупої травми живота, що супроводжувалася двома розривами нижньої поверхні лівої долі печінки і розривами (розтрощенням) селезінки, внутрішньою крововтратою і постгеморагічною анемією. Малоймовірно, що потерпілий міг «сам собі нанести смертельні ушкодження» в результаті неодноразового падіння с положення стоячи на тверду горизонтальну поверхню (дерев`яну підлогу, землю). Враховуючи локалізацію і характер тілесних ушкоджень, які розміщені на різних лініях і поверхностях, по тілу постраждалого було нанесено не менше 11 ударів твердими тупими предметами. Всі ушкодження були прижиттєвими, перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Також на тілі постраждалого були виявлені легкі тілесні ушкодження, які в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.
Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 розповів та показав за яких обставин він заподіяв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_16 .
Вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину за який його засуджено стверджується і іншими доказами, які зазначені у вироку суду.
Дослідивши вказані докази по справі суд прийшов до правильного висновку, що саме ОСОБА_6 на грунті тривалих неприязних відносин до ОСОБА_16 під час сварки з останнім умисно заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження від яких наступила смерть ОСОБА_16 .Зібраними по кримінальному провадженню доказами не встановлено, що ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_16 тяжкі тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони.

Дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України судом кваліфіковані правильно, підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст.124 КК України, як про це зазначає в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не знаходить.

Посилання захисника на те, що зміст вироку не відповідає вимогам ст.374 КПК України, зокрема в ньому не зазначено спосіб вчинення злочину, форму вини і мотиви кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зі змісту вироку видно, що він в основному відповідає вимогам вказаної статті закону, та у ньому зазначено мотиви злочину, спосіб його вчинення та форму вини.

Суд дав належну оцінку зібраним по кримінальному провадженню доказам і обґрунтовано не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , оскільки вказані показання не узгоджуються з іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами, які викривають ОСОБА_6 у вчиненні злочину за який його засуджено.

Доводи захисника про неповноту судового розгляду, зокрема про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про допит свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , колегія суддів не приймає до уваги.

З матеріалів провадження видно, що в кінці судового слідства обвинуваченим було заявлено клопотання про виклик та допит в судовому засіданні вказаних вище свідків. Приймаючи до уваги, що вказане клопотання не було належним чином обґрунтовано суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, його відхилив.

Також, матеріали провадження свідчать про те, що обвинувачений під час розгляду провадження в суді давав пояснення, брав участь у допиті потерпілої, свідків, виступав у судових дебатах та йому надавалося судом останнє слово.Не надання судом ОСОБА_6 можливості дати пояснення в кінці судового слідства з наданням можливості виступити у судових дебатах не є порушенням його права на захист, про, що зазначає в апеляційній скарзі захисник.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд врахував його вік, часткове відшкодування завданої злочином шкоди, вчинення злочину щодо особи похилого віку, той факт, що обвинувачений не працює, є пенсіонером, позитивно характеризується за місцем проживання, на спеціалізованих обліках не перебуває, раніше не судимий, тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого злочину, а тому обґрунтовано призначив йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для його пом`якшення, про що зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не знаходить.

Вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни або скасування з мотивів, зазначених в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2020 року, щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: