У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 про накладення арешту на автомобіль.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 про накладення арешту на транспортний засіб автомобіль «Mazda 6», на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на автомобіль «Mazda 6», на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова « НОМЕР_2 », які фактично є власністю ОСОБА_7 , а також дозволити в подальшому зберігання арештованого автомобіля за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що слідчим суддею не враховано показань потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Враховуючи зібрані на даний час докази у зазначеному кримінальному провадженні, потерпілий ОСОБА_7 був позбавлений своєї власності в результаті вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення.
Відмічає, що у разі не накладення арешту на транспортний засіб «Mazda 6», на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером НОМЕР_1 , невстановлена особа, завідомо усвідомлюючи, що автомобіль має доказове значення для досудового розслідування, а також те, що на автомобілі могли зберегтися інші докази (біологічні сліди), може вчинити дії, направлені на приховування, знищення або спотворення автомобіля, що також в подальшому унеможливить в повній мірі доведення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення та встановлення винних осіб.
Вважає, що посилання слідчого судді на можливість не збереження біологічних слідів у автомобілі через сплив значного проміжку часу з моменту вчинення кримінального правопорушення є його припущенням, яке не ґрунтується на матеріалах провадження, а твердження про не дотримання органом досудового розслідування, при зверненні з клопотанням про арешт вимог ст. ст. 98, 170 КПК України, через відсутність постанови про визнання даного майна речовим доказом, не є обґрунтованим у зв`язку із тим, що положення вказаних статей не містить такої ознаки речових доказів, і не є основним критерієм для звернення з відповідним клопотанням про арешт майна.
Мета, яка переслідується слідчим у зазначеному кримінальному провадженні під час накладення арешту на майно, є збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України так, як автомобіль «Mazda 6» на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером НОМЕР_3 , відповідає вимогам, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вказаний автомобіль міг зберегти на собі сліди або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.
Не накладення арешту на автомобіль «Mazda», на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером НОМЕР_3 , з номером кузова « НОМЕР_4 », може призвести до втрати важливих речових доказів та звести нанівець зібрані по справі докази та подальшого встановлення вини причетних осіб, мотиви і мету вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, що підлягають доказуванню по кримінальному провадженню, відповідно до статті 91 КПК України.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

СВ Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000999, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 29.05.2020 р. приблизно о 08.30 год невстановлені особи, перебуваючи на території АГК «Металлург», який розташований неподалік пр. Корабелів, в м. Миколаєві, з погрозою застосування насилля, примушували до виконання цивільно-правових зобов`язань.
Допитаний потерпілий ОСОБА_7 повідомив про обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, та зазначив, що внаслідок протиправних дій невстановлених осіб, останні незаконно розпорядились належним йому транспортним засобом «Mazda 6», на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова « НОМЕР_2 », шляхом його продажу невстановленим особам, без його згоди.
Допитаний свідок ОСОБА_8 повідомив, що в період часуз 2012 року по грудень 2018 року він працював на ТОВ «Агроленд» на посаді менеджера та користувався транспортним засобом «Mazda 6», на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова « НОМЕР_2 », який належав директору підприємства ОСОБА_10 , та в квітні 2018 року, здійснював повторний в`їзд на територію України, так як закінчувався строк законного перебування на території України вказаного транспортного засобу. Крім того, ОСОБА_8 повідомив, що після звільнення вказаний транспортний засіб залишився на ТОВ «Агроленд», однак у нього залишилася перекладена довіреність на автомобіль «Mazda 6», на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером. НОМЕР_1 , з номером кузова « НОМЕР_2 ».
Допитаний свідок ОСОБА_9 , який є співвласником ТОВ «Агроленд», повідомив, про те, що транспортний засіб «Mazda 6», на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером НОМЕР_1 , він разом зі своїм компаньйоном ОСОБА_11 в липні 2019 року продав чоловіку на ім`я ОСОБА_12 .
Допитаний свідок ОСОБА_13 повідомив, що 31.05.2020 р. транспортний засіб «Mazda 6», на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова « НОМЕР_2 », придбав в Корабельному районі м. Миколаєва у невідомого чоловіка ромської національності.
Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб автомобіль «Mazda 6», на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , з наданням дозволу на зберігання вказаного транспортного засобу на території майданчика для тимчасового тримання транспортних засобів, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5. Клопотання мотивоване тим, що в салоні вказаного автомобіля могли зберегтися сліди кримінального правопорушення, а саме: біологічні сліди осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та безпосередньо заволоділи зазначеним автомобілем.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя виходив з наступного.
Всупереч вимогам ст. ст. 170, 171 КПК України, у клопотанні слідчого відсутні правові підстави та обґрунтування необхідності накладення арешту та не доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні до транспортного засобу «Mazda 6», на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова « НОМЕР_2 », матеріали провадження не містять відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту.
У матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо визнання такого майна речовим доказом, у судовому засіданні слідчий підтвердив, що така постанова не виносилася.
Зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що події, які були внесені до ЄРДР 12.06.2020 р. за № 0000999, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, мали місце 29.05.2020 р. Орган досудового розслідування в своєму клопотанні від 02.07.2020 р. просить накласти арешт на вказаний автомобіль з метою відшукування слідів, які, на їх думку, могли зберегтися. Слідчий суддя вважає, що за сплином значного проміжку часу ймовірність відшукування біологічних слідів осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та безпосередньо заволоділи зазначеним автомобілем викликає сумніви та не виправдовує такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого останній звернувся до суду із відповідним клопотанням про накладення арешту.
Крім цього, 25.06.2020 р. ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва вже було відмовлено в аналогічному клопотанні в межах даного кримінального провадження. Вказана ухвала не була оскаржена в апеляційному порядку. Інших доказів, відмінних від тих, що раніше розглядалися слідчим суддею та могли б вплинути на його висновки щодо доцільності та обґрунтованості накладення арешту на вказаний транспортний засіб, до даного клопотання слідчим не надано.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається виключно з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вказаних вимог закону слідчим суддею дотримано в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до ЄРДР за № 0000999 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, за фактом того, що 29.05.2020 р. приблизно о 08.30 год. невстановлені особи, перебуваючи на території АГК «Металлург», який розташований неподалік пр. Корабелів в м. Миколаєві, з погрозою пошкодження майна ОСОБА_7 , а саме погрозою знищення автомобіля, примушували до виконання цивільно-правових зобов`язань.
02.07.2020 р. до слідчого судді надійшло клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області, погоджене прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 2, про накладення арешту на автомобіль «Mazda 6», на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова « НОМЕР_2 ».
Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на майно, слідчий зазначив, що автомобіль «Mazda 6», на іноземній реєстрації (Литва) з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова « НОМЕР_2 », є речовим доказом, міг зберегти сліди кримінального правопорушення, а саме, біологічні сліди осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та безпосередньо заволоділи зазначеним автомобілем.
Проте, в матеріалах провадження відсутнє будь-яке документальне підтвердження, що зазначений автомобіль є власністю ОСОБА_7 , відсутнє належне правове обґрунтування того, що майно, на яке слід накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та не надано доказів, що цей автомобіль визнаний речовим доказом у провадженні.

Стосовно доводів апелянта про накладення арешту на автомобіль, оскільки він може зберегти біологічні сліди, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки, як вбачається з клопотання, автомобіль у ОСОБА_7 відібрали 29.05.2020 р., з того часу він переходив у власність принаймні двох відомих осіб, з клопотанням про накладення арешту на майно слідчий звернувся 02.07.2020 р., проте наявність таких слідів та можливість їх знаходження зі сплином значного проміжку часу викликає сумніви та є припущенням слідчого та прокурора.

З урахуванням викладеного, апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 про накладення арешту на автомобіль залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3