справа № 732/1450/20
провадження № 1-кп/732/10/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

в присутності

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Городня кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Радянська Слобода Чернігівського району Чернігівської області, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , вдови, працює оператором машинного доїння в СТОВ «Тупичівське», з повною загальною середньою освітою, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 завдала умисне тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_6 небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.

20 червня 2020 року, близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля свого господарства, яке розташоване за адресою : АДРЕСА_1 , діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, нанесла своєму чоловікові ОСОБА_6 кілька ударів ногами в область голови, після чого, перебуваючи біля входу до будинку вказаного господарства, нанесла йому ще кілька ударів ногами в область голови, спричинивши йому тілесні ушкодження, у вигляді комплексу тілесних ушкоджень закритої черепно-мозкової травми : синець навколо правого ока, крововилив в м`які тканини голови справа лобної, скроневої, тім`яної та потиличної ділянок, лінійний перелом внутрішньої кісткової пластинки правої скроневої кістки, субдуральний крововилив в проекції правої тім`яної, лобної та скроневої часток, правої потиличної частки, субарахноїдальні крововиливи тім`яної з переходом на праву скроневу та праву потиличну частки, лівої скроневої частки, по випуклій поверхні лівої скроневої частки, які згідно висновку експерта № 602 від 17.07.2020 року утворилися не менше як від двох травматичних дій та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких останній ІНФОРМАЦІЯ_2 о 14 год. 50 хв. помер в анестезіологічному відділенні Чернігівської обласної лікарні.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала щодо наслідків у виді смерті, які настали від її дій. Наполягала, що не мала ні умислу позбавляти життя свого чоловіка, ні умислу на завдання йому тяжких тілесних ушкоджень. Пояснила, що 20 червня 2020 року вона домовилась зі своїм чоловіком про те, що вони спільно працюватимуть на городі. О 05 годині ранку вона поїхала на роботу, та, повернувшись з роботи близько 11ї години ранку, вона не застала чоловіка вдома, після телефонної розмови з останнім з`ясувалося, що він з його знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поїхав працювати. У телефонній розмові з останніми, вона дізналась, що, повертаючись додому, потерпілий вжив багато спиртного. Вона чекала на чоловіка біля подвірь`я за місцем їхнього проживання будинку АДРЕСА_1 . По приїзду автомобіля, в якому були ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та її чоловік, вона виявила останнього на задньому сидінні автомобіля, він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Вона намагалася привести чоловіка до тями, завдала йому декілька ляпасів, після чого витягла з автомобіля та уронила на траву біля автомобіля. Оскільки чоловік не реагував на її дії, вона розлютилась та завдала йому декілька поштовхів ногами в область голови. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 допомогли їй завести чоловіка у двір її будинку та поклали потерпілого біля ганку. Оскільки її чоловік не міг сам пересуватись та не реагував на її прохання підвестися, вона знову завдала 1-2 поштовхи ногами в область обличчя. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли, а вона залишилась з потерпілим на подвір`ї. Не привівши потерпілого до тями, вона затягла його до будинку, де поклала на підлозі та залишила, щоб він протверезів. Наступного дня, 21 червня 2020 року, зранку, вона зверталася до чоловіка, але він лежав на підлозі та просив його не чіпати. Вважаючи, що чоловік перебував у стані похмілля, вона вирішила не торбувати його та пішла пасти корів. Оскільки чоловік не міг їй допогти, вона запросила на допомогу сусіда ОСОБА_9 . Під час випасу корів вона відлучалася з паші додому, провідувала чоловіка. Останній перебував у тому ж положенні, лежачи на підлозі. Повернувшись з випасу, вона застала чоловіка у тому ж положенні. Вважаючи, що не пройшло похмілля, вона залишила його на ніч у тому ж стані. Оскільки чоловік не міг працювати на городі, вона попросила ОСОБА_9 допомогти їй наступного дня на городі. Зранку 22 червня 2020 року стан її чоловіка не покращився, вона, вважаючи, що в нього продовжується похмілля, пішла працювати на город, на допомогу покликала ОСОБА_9 , однак той був нетверезий, тому вона працювала сама. Ввечері вона повернулася з роботи, на її слова чоловік не реагував. Тому вона зателефонувала своїй сестрі та викликала її до себе. По приїзду сестра викликала швидку. Коли приїхала карета швидкої медичної допомоги, вона не повідомила лікарів про те, що напередоні завдавала чоловікові ударів в область голови, оскільки злякалась відповідальності та не очікувала, що від її дій чоловік може померти. До лікарні чоловіка супроводжувала її сестра. Вона приїхала до лікарні за кілька днів, з лікарем не спілкувалася. Просила суд урахувати той факт, що її чоловік багато років зловживав алкогольними напоями, з приводу чого неодноразово лікувався. Поведінка чоловіка у побуті була негативною внаслідок зловживання ним алкоголем. Він дуже тяжко відходив від запою, саме тому після завдання чоловіку тілесних ушкоджень вона тривалий час не зверталася до лікаря, адже не розуміла, що його стан викликаний її діями, а вважала, що чоловік перебував у стані похмілля. У тому, що сталося, обвинувачена розкаюється, просить її суворо не карати.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 просила врахувати віктимну поведінку потерпілого напередодні завдання йому тілесних ушкоджень, вказала на те, що обвинувачена під час вчинення кримінального правопорушення перебувала у стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірною поведінкою потерпілого. Наголошувала на тому, що щире каяття у обвинуваченої настало на стадії проведення досудового розслідування, коли стало відомо, що смерть потерпілого настала саме від дій обвинуваченої. При нанесенні поштовхів ногами в область голови потерпілого обвинувачена не могла передбачити можливість заподіяння тілесних ушкоджень, які потягнуть смерть ОСОБА_6 , оскільки її поштовхи були не сильними, та вона не бажала настання таких наслідків. Просила урахувати, що обвинувачена своєю активною поведінкою, зокрема участю у слідчому експерименті, сприяла розкриттю злочину. Сукупність цих обставин та позитивні характеристики обвинуваченої просила урахувати при призначенні обвинуваченій покарання.

Допитаний в судовому засіданні, яке відбулося 02.11.2020 року, потерпілий ОСОБА_10 показав, що про обставини смерті його рідного брата ОСОБА_6 він дізнався від обвинуваченої. Зазначив, що обвинувачена з потерпілим прожила у шлюбі багато років. Зловживання потерпілим спиртними напоями обвинувачена терпіла, лікувала останнього, ніколи не проявляла агресію. Вважає, що дії обвинуваченої були викликані поведінкою потерпілого, тому він її пробачив. Покарання обвинуваченій просив призначити не пов`язане з позбавленням волі. 03.11.2020 року потерпілий ОСОБА_10 подав до суду заяву про розгляд вказаного кримінального провадження за його відсутності. Покази, надані у судовому засіданні, підтримує. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має. Цивільний позов заявляти не буде. Просить суд обвинувачену суворо не карати та не призначати покарання пов`язане з позбавленням волі.(а.к.п.54).

Крім визнання вини обвинуваченою у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, її вина повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та відображена сукупністю досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою.

Так, дослідженням рапорту старшого оперуповноваженого СКП Городнянського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_11 від 23.06.2020 року адресованого т.в.о. начальника Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області, встановлено, що під час перебування в с. Бурівка Городнянського району було отримано інформацію, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 , отримав тілесні ушкодження. Враховуючи вищевикладене, с.Дриг просить дозволу про внесення даного рапорту до ЄО Городнянського відділення поліції для проведення подальшої перевірки. (а.к.п.79);

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000259 встановлено, що 23.06.2020 року до Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшло повідомлення про те, що 20.06.2020 р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 , отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до Чернігівської обласної лікарні, відомості про що було внесено до ЄРДР 23.06.2020 року о 22:04 год. (а.к.п.77-78).

З рапорту чергового інспектора Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_12 від 28.06.2020 року, адресованого начальникові Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області, встановлено, що 28.06.2020 о 16:19 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою : АДРЕСА_2 , у відділенні реанімації нейрохірургії ЧОЛ о 14-50 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає : АДРЕСА_3 , травматична субдуральна гематома. (а.к.п. 90)

З дослідженого в судовому засіданні витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 28.06.2020 року о 22:20 год. відомості про факт смерті ОСОБА_6 внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України (а.к.п.86-87).

У ході огляду палати №6 відділення анестезіології Чернігівської обласної лікарні, зафіксованого у протоколі огляду від 28 червня 2020 року, встановлено, що на ліжку в палаті виявлено труп ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який поступив до лікарні ІНФОРМАЦІЯ_5 о 01-50 год, а помер ІНФОРМАЦІЯ_4 о 14-50 год. Тіло знаходиться в положенні лежачи на спині, на голові пов`язка. Труп на дотик теплий в ділянці тулуба, холодний в ділянці кінцівок. Трупне заклякання відсутнє. Трупні плями розташовані на задніх поверхнях тіла, при натисканні на них відновлюються через 1 секунду. Кістки черепа, тулуба та кінцівок на дотик цілі.(а.к.п. 97-99).

Дослідженням лікарського свідоцтва про смерть №695 від 30.06.2020 року встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина смерті внутрішньо-черепна травма з переломами кісток основи черепа. (а.к.п.100)

З дослідженого висновку судово-медичної експертизи № 602 від 30.06.2020-17.07.2020 року встановлено, що смерть ОСОБА_6 могла настати 28.06.2020 року о 14-50, як на це вказано в медичній картці стаціонарного хворого. Причиною смерті став набряк головного мозку, який розвинувся внаслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа, субдуральним та субарахноїдальним крововиливами. При експертизі трупа ОСОБА_6 виявлено комплекс тілесних ушкоджень - закриту черепно-мозкову травму: синець навколо правого ока, крововилив в м`які тканини голови справа - лобної, скроневої, тім`яної та потиличної ділянок, лінійний перелом внутрішньої кісткової пластинки правої скроневої кістки, субдуральний крововилив в проекції правої тім`яної, лобної та скроневої часток, правої потиличної частки, субарахноїдальні крововиливи тім`яної з переходом на праву скроневу та праву потиличну частки, лівої скроневої частки, по випуклій поверхні лівої скроневої частки. Даний комплекс тілесних ушкоджень міг утворитись від дії (дій) тупого (тупих) предмета (предметів) за механізмом удару не менш ніж за 7-8 діб до настання смерті, за ступенем тяжкості має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Тілесні ушкодження, на думку експерта, враховуючи локалізацію, морфологічні особливості та механізм утворення, утворилися не менше ніж від двох дій тупого (тупих) предмета (предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, в тому числі, не виключається їх утворення за вказаних умов, а саме «в результаті нанесення ударів ногою взутою в черевик, рукою та/або іншим предметом».

Тілесні ушкодження, на думку експерта, не могли утворитися в результаті неодноразового падіння вказаної особи на тверду рівну поверхню (як з попереднім наданням тілу прискорення, так і без такого).

Тілесні ушкодження, на думку експерта, утворились не менше як від двох травмуючих дій.

Кров трупа гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відноситься до групи А(II) з ізогемаглютиніном анти-В за серологічною системою АВ0. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа громадянина ОСОБА_6 етанол не виявлений.

Після отримання комплексу тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_6 міг самостійно пересуватись, до моменту втрати свідомості.

За даними отриманими під час судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_6 та даними судово-гістологічного дослідження, встановлено, що після нанесення всього комплексу тілесних ушкоджень до настання смерті минуло не менше 7-8 діб. Встановити точно час не представляється можливим, оскільки природній перебіг патологічного процесу, який виник після нанесення ушкоджень було скореговано наданням медичної допомоги. (а.к.п. 140-148)

Дослідженням протоколу проведення слідчого експерименту від 02.07.2020 року на території господарства АДРЕСА_1 за участі свідка ОСОБА_7 та переглянутого у судовому засіданні відеозапису цієї слідчої дії, встановлено, що свідок детально розповів на місці події про факт нанесення обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілому. Під час вказаної слідчої дії свідок показав, що бачив, як обвинувачена завдала потерпілому ногами в область голови 3-4 удари, знаходячись перед подвір`ям свого будинку, а потім наносила удари руками по голові потерпілому, знаходячись у дворі будинку, біля ганку (а.к.п.91-93)

Дослідженням протоколу проведення слідчого експерименту від 02.07.2020 року на території господарства АДРЕСА_1 за участі свідка ОСОБА_8 та переглянутого у судовому засіданні відеозапису цієї слідчої дії, встановлено, що свідок також детально розповів на місці події про факт нанесення обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілому. Під час вказаної слідчої дії свідок показав, що бачив, як обвинувачена завдала потерпілому ногами в область голови близько трьох ударів, знаходячись перед подвір`ям свого будинку, а потім ще декілька ударів ногами та руками по голові та тілу потерпілого, знаходячись у дворі будинку, біля ганку. (а.к.п.94-96)

Дослідженням протоколу огляду місця події від 06.08.2020 року з фототаблицями до нього, встановлено, що території господарства та будинку АДРЕСА_1 будь-яких слідів кримінального правопорушення не виявлено, з місця огляду події нічого не вилучено (а.к.п.129-132);

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 20 червня 2020 року вони разом з ОСОБА_7 повинні були їхати працювати в смт.Ріпки Чернігівської області чистити колодязь. Для виконання роботи потрібен був ще один працівник. Зранку 20 червня 2020 року вони зустріли ОСОБА_6 , якому запропонували роботу, на що той погодився та поїхав з ними. Під час виконання роботи ОСОБА_6 не виявляв ознак хворобливого стану, доручену роботу виконував сумлінно. Закінчивши, вони під'їхали до магазину, де ОСОБА_6 придбав дві пляшки горілки по 0,25л, одну з яких вжив на місці, а другу дорогою додому до с.Бурівка Городнянського району. Від вжитого спиртного ОСОБА_6 швидко сп'янів. Коли вони поверталися декілька разів телефонувала обвинувачена та сварилася, оскільки зрозуміла, що потерпілий у стані сп'яніння. Близько 14-ї години вони під'їхали до будинку ОСОБА_13 , де біля воріт на вулиці чекала обвинувачена. Вона одразу почала кричати та, відчинивши задні дверцята, й побачивши потерпілого у стані сп'яніння, завдала йому ляпасів, після чого почала витягувати потерпілого з автомобіля, однак не втримала його, від чого він впав на траву. Обвинувачена була розлючена, почала завдавати потерпілому ударів ногами, взутими в гумові капці, в область голови. Як йому здалося, обвинувачена нанесла близько п`яти ударів, ногами, які були не дуже сильними. На прохання обвинуваченої вони з ОСОБА_7 перевели потерпілого у двір, довели до ганку у дворі будинку, де поклали, оскільки потерпілий не тримався на ногах. Біля ганку обвинувачена продовжила лаятися та знову почала завдавати потерпілому ударів долонями та ногою в область голови. Не бажаючи бути присутніми під час сімейної сварки, вони пішли з подвір'я та не бачили подальших подій. За кілька днів він дізнався, що потерпілий у лікарні.

Свідок ОСОБА_7 надав суду аналогічні показання та підтвердив той факт що обвинувачена завдавала потерпілому ляпаси, коли той знаходився на задньому сидінні автомобіля та перебував у стані сильного алкогольного сп'яніння, після чого обвинувачена витягла потерпілого на вулицю та почала бити ногами по голові, завдала близько чотирьох ударів ногами, взутими у гумові капці. Як йому здалося удари не були дуже сильними. Після того, як вони з ОСОБА_8 перевели потерпілого до двору та поклали біля ганку будинку, обвинувачена продовжила сваритися та наносити потерпілому удари руками в область голови. Однак вони з ОСОБА_8 не бажали бути присутніми при цьому та пішли з двору. Що було в подальшому, йому не відомо. За кілька днів після цього він дізнався про смерть ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що 21 червня 2020 року близько 6-ї години ранку, обвинувачена ОСОБА_5 , яка є його сусідкою, звернулась до нього з проханням попасти з нею корів, пообіцяла заплатити та сказала, що її чоловік ОСОБА_6 напередодні зловживав алкоголем, у нього важкий стан, та чоловік спить. Він погодився та того дня пас з обвинуваченою корів. Удень обвинувачена відлучалася з паші додому, з її слів провідувала чоловіка. Ввечері вони повернулися з паші, обвинувачена запросила його зайти, на що він погодився. В будинку подружжя ОСОБА_13 він побачив потерпілого, який був одягнений, лежав посеред коридору на підлозі, обличчям донизу. Подушки та постільної білизни не було. Обвинувачена та він зверталися до потерпілого, але той попросив не чіпати його. В будинку ОСОБА_13 він побув недовго та пішов. Наступного ранку обвинувачена зателефонувала та просила допомогти їй на городі, на що він погодився. Наступного дня він прийшов до будинку ОСОБА_13 . Потерпілий продовжував лежати на підлозі у тій самій позі, що й напередодні, постільної білизни не було. Він спитав у обвинуваченої, чи не потрібно звернутися до лікаря, однак та його просила не втручатися у їхні сімейні справи. Він пішов з обвинуваченою на город, але оскільки він вживав того дня зранку спиртне, на сонці він швидко сп'янів та не зміг працювати, у зв`язку з чим обвинувачена його прогнала. За кілька днів потому він дізнався, що потерпілий помер.

Свідок ОСОБА_14 , яка працює фельдшером, у судовому засіданні показала, що 22 червня 2020 року вона перебувала на чергуванні та в вечірній час отримала зі служби 103 повідомлення про виклик на адресу потерпілого. Приїхавши до будинку подружжя ОСОБА_13 , вона побачила потерпілого на підлозі в кухні, подушка та ковдра були наявні. В будинку були обвинувачена та її сестра. Зі слів обвинуваченої потерпілий прийшов додому ввечері 21-го червня 2020 року у стані алкогольного сп`яніння. Під час огляду потерпілого був виявлений синець під правим оком, інших видимих тілесних ушкоджень у потерпілого не було. Оскільки потерпілий був без свідомості, вона встановила попередній діагноз кома без встановленої етіології. Було вирішено доставляти потерпілого до Чернігівської обласної лікарні. У кареті швидкої медичної допомоги до м.Чернігова потерпілого супроводжувала сестра обвинуваченої, остання залишилася вдома. Про факт отримання потерпілим тілесних ушкоджень обвинувачена нічого не повідомляла, тому діагноз був встановлений виключно, виходячи з зовнішнього огляду та клінічних ознак.

Дослідженням протоколу проведення слідчого експерименту від 31.07.2020 року на території господарства АДРЕСА_1 за участі підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_15 та переглянутого у судовому засіданні відеозапису цієї слідчої дії встановлено, що обвинувачена на місці розповідала про обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказала місце, де відбулася подія злочину, підтвердила, що 20 червня 2020 року вона в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завдала потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження ногами в область голови, оскільки була розлючена поведінкою свого чоловіка напередодні події.(а.к.п.126-128)

За даними висновку судово-психіатричного експерта № 410 від 13.08.2020 р. ознак психічного захворювання і тимчасового розладу психічної діяльності у ОСОБА_5 на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, а також на даний час, не виявлено; за своїм психічним станом вона була здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними; у неї не виявлено ознак тимчасового розладу психічної діяльності і вона була здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними; на теперішній час у ОСОБА_5 не виявлено ознак психічного захворювання, і примусові заходи медичного характеру їй не показані. (а.к.п. 116-120)

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані відповідно до чинного кримінально-процесуального законодавства. Зазначені докази є узгодженими між собою та з іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України може наставати у тому разі, коли тяжкий характер ушкодження охоплювався наміром винного і коли цей наслідок ним передбачався. Така відповідальність настає за умови, що при вчиненні діяння винний передбачав заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а також передбачав можливість настання смерті, але легковажно розраховував на її відвернення, або якщо не передбачав можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити.

Дослідженими в судовому засіданні доказами по справі (висновками судово-медичної експертизи №602 від 30.06.2020 року, показаннями свідків) підтверджується, що обвинувачена ОСОБА_5 , усвідомлюючи значення своїх дій, умисно нанесла потерпілому не менше ударів ногою в область голови життєво-важливий орган, чим спричинила закриту черепно-мозкову травму та перелом кісток черепа, внаслідок чого у ОСОБА_6 розпочався набряк головного мозку, утворилися субдуральний та субарахноїдальний крововиливи, від яких потерпілий помер. Висновки судово-медичного експерта про наявність прямого причинного зв`язку між травмуючими діями із причиною смерті належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні матеріалів кримінальної справи, містять відповіді на усі поставлені слідчим питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані, викладені у висновках, відносяться до справи і мають доказове значення. Тому дані висновки можливо покласти в основу прийнятого рішення.

Характер, хронологія і послідовність дій обвинуваченої, а також об`єктивна спроможність дорослої осудної людини оцінювати життєву ситуацію, на думку суду, дає підстави вважати, що ОСОБА_5 при завданні не менше двох ударів ногами в область голови потерпілого усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій та повинна була розраховувати на такі можливі наслідки, як шкода здоров`ю потерпілого. При чому тяжкості цих наслідків у її свідомості не було конкретизовано, тобто вона діяла з невизначеним умислом, а тому відповідальність має бути за фактичними наслідками, які настали, - умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження. Щодо спричинення смерті потерпілого, то в діях обвинуваченої має місце необережна форма вини у вигляді злочинної недбалості.

При цьому суд враховує кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винної і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, а також поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

ОСОБА_5 визнала свою вину у вчиненні злочину, у наслідках своїх дій в судовому засіанні розкаялася. Як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду ОСОБА_5 надавала показання, приймала участь у слідчому експерименті, чим сприяла розкриттю злочину. Обвинувачена працює в СТОВ «Тупичівське» оператором машинного доїння, за місцем роботи та за місцем проживання зарекомендувала себе позитивно. Раніше ОСОБА_5 ані до адміністративної, ані до кримінальної відповідальності не притягалась, злочин вчинила вперше.

Водночас з матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, яке інкримінують обвинуваченій, вона вчинила відносно члена своєї сім`ї. Цю обставину згідно п.6-1 ч. 1 ст. 67 КК України слід визнати такою, що обтяжує покарання.

Також суд враховує той факт, що після вчинення кримінального правопорушення обвинувачена не повідомила про факт завдання нею тілесних ушкоджень потерпілому, тривалий час не вживала жодних заходів з надання потерпілому медичної допомоги. Більше двох діб після завдання тілесних ушкоджень своєму чоловікові обвинувачена тримала останнього на підлозі в коридорі будинку, не зважаючи на його важкий стан здоров`я. Тільки після того, як потерпілий впав в кому, обвинувачена повідомила про важкий стан чоловіка своїй сестрі, яка викликала медичну допомогу. По приїзду карети швидкої медичної допомоги обвинувачена приховала факт завдання потерпілому тілесних ушкоджень, що в свою чергу ускладнило встановлення анамнезу та правильного діагнозу.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, відноситься до категорії умисних тяжких, вчинений ОСОБА_5 по відношенню до власного чоловіка, якому вона завдала удари ногами по голові у той час, як він не чинив жодного опору, після завдання тілесних ушкоджень обвинувачена фактично залишила його помирати і не намагався надати допомогу.

Та обставина, що потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, не виправдовує дій ОСОБА_5 , з пояснень якої убачається, що потерпілий у стані алкогольного сп`яніння ніколи не був агресивним, а вона була розлючена тільки самим фактом перебування чоловіка у стані сп`яніння.

На думку суду, вказаний привід не є пом`якшуючою вину обставиною. Наслідки від дій винної є незворотними, а тому не можуть залишитись поза увагою під час призначення покарання.

При цьому факт визнання вини та відсутність негативних характеристик, як на цьому наполягає сторона захисту, не можуть бути розцінені судом, як обставини, що істотно зменшують ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченою злочину.

За встановлених обставин підстав для призначення більш м`якого покарання обвинуваченій суд не вбачає та приходить до висновку, що покарання їй слід призначити у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, якою встановлена відповідальність за інкриміноване їй кримінальне правопорушення. Саме таке покарання, на думку суду, сприятиме виправленню обвинуваченої та запобіганню скоєння нею нових кримінальних правопорушень.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який застосовувався до ОСОБА_5 під час досудового розслідування за ухвалою слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_16 від 17.09.2020 року, сплив 16.11.2020 року. Прокурор просила з метою забезпечення виконання вироку взяти обвинувачену під варту. Однак, враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченої під час досудового розслідування та в процесі судового розгляду, суд не вбачає підстав для обрання до набранням чинності вироком найсуворішого запобіжного заходу. Однак, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої їй слід обрати до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Строк покарання обвинуваченій ОСОБА_5 слід рахувати з моменту її фактичного затримання.

Потерпілим цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370-371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити їй покарання у виді семи років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня її затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу обрати особисте зобов`язання. Покласти на ОСОБА_5 зобов`язання: з`являтися на виклик суду та не відлучатися за межі Городнянського району Чернігівської області без дозволу суду.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою - у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1