Провадження № 11-кп/824/3751/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
15 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 - захисника обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києвавід 01 вересня 2020 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівщини Варвинського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавленняволі строком 5 (п`ять) років.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 28.05.2020 року приблизно о 11 год. 30 хв. ОСОБА_9 прибув на територію яхт-клубу «Фрегат», що розташований за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 18-к, де вже знаходився потерпілий ОСОБА_7 . Перебуваючи на території вищевказаного яхт-клубу, ОСОБА_9 разом з потерпілим ОСОБА_7 розмістились на плавучому будинку, де спілкувались та вживали алкогольні напої. У той же день, приблизно о 19 год. 00 хв. між ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, після чого у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, і свідомо допускаючи настання тяжких наслідків, взяв до свої рук ножиці, що знаходились на столі серед інструментів, та тримаючи їх у правій руці наніс удар в область шиї потерпілого ОСОБА_7 . В подальшому, потерпілого ОСОБА_7 з отриманими внаслідок дій ОСОБА_9 тілесними ушкодженнями було доставлено на стаціонарне лікування до міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3. Згідно з довідкою № 105 від 29.05.2020 року, виданої КМКЛ ШМД, було поставлено діагноз: «Колото-різане проникаюче поранення шиї зліва з пошкодженням трахеї та лівої лицевої артерії».
Згідно з висновком експерта № 042-1071-2020 від 01.07.2020-21.07.2020 при зверненні за медичною допомогою 28.05.2020 року у ОСОБА_7 були виявлені такі тілесні ушкодження: - проникаюче колото-різане поранення шиї: рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана, наслідком загоєння якої є рубець, виявлений під час проведення судово-медичного огляду) у верхній третині лівої передньо-бічної поверхні шиї (на відстані 3 (см) нижче кута нижньої щелепи), від якої спрямований рановий канал, який проходить у напрямку ззовні у середину, з переду до заду, з пошаровим ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, фасції шиї, м`яких тканин, лівої лицьової артерії (клінічними лікарями зафіксоване ушкодження без опису морфології), стінки трахеї (без опису морфології). Характер та локалізація наявного тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події дозволяють стверджувати про те, що виявлене тілесне ушкодження утворилося за рахунок ударної дії предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, накшталт ножа до 20 години 35 хвилин 28 травня 2020 року. Критерієм судово-медичного оцінки ступеню тяжкості вказаного тілесного ушкодження, є критерії небезпеки для життя (ушкодження трахеї), а тому зазначене тілесне ушкодження, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, відповідно п. п. 1.5, 2.1.3/і/ «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».
Не погоджуючись з вироком суду та не оспорюючи кваліфікації дій та вини ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_8 - захисник обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуваний вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 01.09.2020 року, пом`якшивши покарання ОСОБА_9 , та із застосуванням ст. 75 України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та звільнити від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 3 (три) рокли та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, в іншій частині вирок лишити без змін. Вважає вирок необгрунтованим та таким, що підлягає зміні з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особу засудженого. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при призначенні покарання суд не в повній мірі взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання і інші обставини, які знижують ступінь суспільної небезпечності злочину чи особи. Зазначає, що ОСОБА_9 під час досудового слідства і судового провадження повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, висловлював співчуття за свої необдумані дії, активно сприяв розслідуванню, окрім того вважає, що суд міг врахувати як пом`якшуючу обставину намагання цивільної дружини ОСОБА_9 надати матеріальну допомогу дружині потерпілого ОСОБА_7 , однак родина потерпілого відмовилась від допомоги на лікування та жодних претензій майнового характеру не заявляли. Разом з тим, зазначає, що відповідно висновку експерта у ОСОБА_9 були також виявлені чисельні тілесні ушкодження, які могли утворитись «28» травня 2020 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень, однак вважає, що суд не взяв до уваги те, що потерпілий ОСОБА_7 також застосовував до нього фізичну силу, а тому конфлікт виник не тільки з вини ОСОБА_9 , а й з боку протиправних дій потерпілого, що призвело до тяжких наслідків. У зв`язку з викладеним, вважає, що у суду були всі підстави для врахуванні пом`якшуючих обставин і застосування покарання не пов`язаного з реальним відбуттям покарання.
Заслухавши доповідь судді, думку потерпілого та прокурора, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого злочину, які ніким не оспорювалися, обмежившись допитом обвинуваченого, який свою вину визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним інкримінованого йому злочину.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у скоєнні злочину за зазначених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам даного провадження.
Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Кваліфікація дій ОСОБА_9 не оспорююється, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 - захисника обвинуваченого ОСОБА_9 щодо суворості призначеного покарання колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів; характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу винного, який має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше судимий за вчинення умисних злочинів; обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі - в межах нижньої границі санкції, передбаченої ч. 1 ст. 121 КК України, яке за видом та розміром є достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, не знайшовши підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст.75 КК України.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, вчинення дій для відшкодування шкоди потерпілому, який відмовився від допомоги, наявність у обвинуваченого цивільної дружини, а також на ту обставину, що у обвинуваченого теж були наявні легкі тілесні ушкодження після конфлікту з потерпілим, тобто наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, є непереконливими, оскільки повністю враховані судом першої інстанції та з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, який раніше судимий, відбув покарання, в тому числі і за кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, що доводить його небажання стати на шлях виправлення та не дає підстав для застосування ст. 75 КК України - для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни вироку, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - захисника обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 01 вересня 2020 року щодо ОСОБА_9 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, засудженим ОСОБА_9 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: