У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 листопада 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 05 січня 2021 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Серпневе Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні №0000261 від 03.09.2020 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5 ,

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" до 05 січня 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 150 000 грн. з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Апелянт вважає, ухвалу слідчого судді про продовження до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

На переконання апелянта жодний ризик у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачений ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений.

Апелянт вважає, що існують обґрунтовані підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або визначення розміру застави.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000261 від 03 вересня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 263 КК України.

12.09.2020 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

15.09.2020 року слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.11.2020 року включно без права внесення застави.

03.11.2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

06.11.2020 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва було продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до чотирьох місяців.

Слідчий звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 на 60 днів. В обґрунтування клопотання вказав, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі визнання його винним в інкримінованих правопорушеннях, обставин їх вчинення та особу підозрюваного, наявність ризиків, а саме, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки, підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, незаконно впливати на потерпілого та інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше судимий, має неповну середню освіту.

Вищезазначені обставини вказують на те, що ризики передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати та не зменшились.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та дані про особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. А тому, враховуючи, що завершити досудове слідство до закінчення дії попередньої ухвали не є можливим, наявні правові підстави для продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 листопада 2020 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 січня 2021 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді