ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3503/20 Справа № 204/6422/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001112 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 11.11.2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 18.04.2019 року по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покаранняу виді позбавлення волі на строк 9 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 12 серпня 2020 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, - залишено без змін.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

Приблизно о 14:00 годин 12.07.2020 року, ОСОБА_7 , перебував в приміщенні сараю, який розташований на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , де також знаходилась власниця домоволодіння ОСОБА_8 . Перебуваючи у вищевказаному місці, під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесні ушкоджень ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_7 перебуваючи у вказаному місці та вказаний час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кулаком наніс потерпілій не менш ніж 7 ударів в ділянку голови та обличчя, один удар в праве плече, та 1 в правий ліктьовий суглоб.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепної травми (синці на повіках обох очей, крововиливи в товщу м`яких тканин обличчя, голови в тім`яно-потиличній ділянці в товщу обох скроневих м`язів, крововиливи під м`яку мозкову оболонку, забою головного мозку в ділянці лівої лобної долі, численні переломи кісток обличчя (обох виличних дуг, верхньої щелепи, гілки нижньої щелепи ліворуч, вінцевого відростку нижньої щелепи праворуч), а також синець на передньо-зовнішній поверхні правого плеча, садно у проекції правого ліктьового суглоба, крововиливи у товщу м`яких тканин з обох боків по задньо-бічній поверхні шиї. Внутрішньочерепна травма утворилася прижиттєво, задовго до настанні смерті, від багаторазових травмуючих впливів тупим твердим предметом (предметами) з обмеженою контактуючою поверхнею або при ударі об такий (такі), за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до настання смерті потерпілої, і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Синець на передньо-зовнішній поверхні правого плеча, садно у проекції правого ліктьового суглоба, виникли від травмуючих впливів тупим твердим предметом (предметами) або при ударі об такий (такі) та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, і не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті.
Внаслідок отримання вищевказаних тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23:10 годині померла в лікарні.
Смерть потерпілої ОСОБА_8 настала від внутрішньочерепної травми у вигляді численних переломів кісток обличчя, крововиливів під м`яку мозкову оболонку, забою головного мозку, клінічний перебіг якої ускладнився набряком головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа та судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів.
В апеляційній скарзі:
- обвинувачений просить вказаний вирок змінити та призначити йому мінімальне покарання, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.
Вважає вирок занадто суворим та зазначає, що він доглядає матір інваліда, щиросердно розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду, - без змін, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Виходячи із положень ч. 3 ст. 404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначення йому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів зазначає.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Згідно з характеристикою, виданою за місцем мешкання, характеризується задовільно. Суд першої інстанції також врахував позицію потерпілого, який просив призначити суворе покарання ОСОБА_7 , а також невідворотність наслідків вчиненого кримінального правопорушення - смерть людини.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, судом першої інстанції враховано його щире каяття та те, що він попросив у потерпілого вибачення у судовому засіданні.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції враховано рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тому, підстав для призначення більш м`якого покарання ОСОБА_7 , як того просить обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, - колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4