Справа № 192/1251/20
Провадження № 1-в/192/348/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі,

про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ

за участю учасників провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку: 28.09.2018 року

Кінець строку: 28.11.2022 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про застосування положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ, яке в судовому засіданні підтримав та просив його задовольнити.

У судове засідання представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» не з`явився, повідомлений про місце та час розгляду клопотання належним чином, згідно поданої заяви просять розглядати клопотання у їх відсутність.

Враховуючи, положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що існують підстави для задоволення клопотання, проте просив залишити остаточний строк покарання, призначений засудженому - без змін.

Суд, заслухавши прокурора, засудженого, дослідивши додані до клопотання матеріали вважає, що в задоволені клопотання слід відмовити з таких підстав.

Згідно вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2018 року ОСОБА_3 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднане покарання невідбуте за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2016 року та за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року, і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, а вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2016 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, та за ч. 2 ст. 190 КК України - до 2 років позбавленні волі. На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України остаточно призначено покарання - 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців. Цим вироком за ч. 1 ст. 185 КК України призначене покарання 1 рік позбавлення волі.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, згідно з яким було внесені зміни до КК України, якими було пом`якшено покарання за певні кримінальні правопорушення та декриміналізовано певні кримінальні правопорушення.

Законом внесено зміни, зокрема до санкції ч. 1 ст. 185 КК України, та викладено її наступним чином «карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».Разом з тим, будь-яких змін до ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України в частині пом`якшення чи декриміналізації, вказаним Законом не внесено.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України - особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Таким чином, вирішуючи питання стосовно приведення вироку у відповідність до Закону №2617-VIII суд, з метою недопущення погіршення становища засудженого та виконання вимог ст. 5 КК України дотримується правил співвідношення видів покарань, визначених ст. 72 КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до пп. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Оскільки призначене вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2016 року покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України перевищує санкцію статті після набрання чинності Закону № 2617-VIII, тому суд вважає, що призначене покарання може бути пом`якшеним до 5 років обмеження волі.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У зв`язку з тим, що у разі здійснення перерахунку строку покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, яка діє на час розгляду клопотання, за правилами ч. 1 ст. 72 КК України, становище засудженого не зміниться у зв`язку з тим, покарання буде становити 2 роки 6 місяців позбавлення волі, а також з урахуванням призначення покарання засудженому із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2016 року та за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року остаточне покарання становило б не менше 4 років 2 місяців позбавлення волі, тому суд не має права допустити погіршення становища засудженого порівняно з призначеним йому покаранням.

У зв`язку з викладеним, підстави для задоволення клопотання засудженого відсутні.

На підставі викладеного, ч.ч. 2, 3 ст.74 КК України, керуючись ст.ст. 5, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Головуючий: суддя ОСОБА_1