Справа № 308/6244/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді, подання провідного інспектора Ужгородського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 , про приведення вироку Ужгородського міськрайонного суду від 21.01.2020 року, постановленого щодо засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до вимог закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ -

В С Т А Н О В И В :

Провідний інспектор Ужгородського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Закарпатській області ОСОБА_5 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням в якому просила вирішити питання про приведення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2020 року у відповідність до вимог закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання, стосовно громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 21.01.2020 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, та звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік.
Подання мотивовано тим, що ОСОБА_4 з 25.02.2020 року перебуває на обліку в Ужгородському міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Закарпатській області.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII. ( далі - Закон).
Вказаним Законом внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, якими встановлено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі па строк до п`яти років.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Ч. 1 п. 13 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 Кримінального кодексу України (усунення караності діяння, за яке особа засуджена; призначення особі покарання, що перевищує санкцію нового закону знижується до максимальної межі покарання, встановленою санкцією нового закону.
У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу).
Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 13 частини 1 статті 537 цього Кодексу
Ураховуючи вищевикладене та на підставі ч. 1, ч. З ст. 5, ч. 3 ст. 74 Кримінального кодексу України, ч. 1 п. 13 ст. 537, ч. 2 п. 2 ст. 539 Кримінально-процесуального кодексу України провідним інспектором було прийнято рішення про направлення матеріалів стосовно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для вирішення питання про приведення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2020 року у відповідність до вимог закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-УІІІ щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання.
В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином, однак подав заяву в якій просив розглянути подання за його відсутності. Просив задовлити винесене інспектором подання частково.
Провідний інспектор в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд подання без його участі, подання підтримує повністю.
Засуджена ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, внесене інспектором подання просить задоволити.
Дослідивши матеріали внесеного подання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2020 року, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання засуджену ОСОБА_4 з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1ст. 537 цього Кодексу.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII. Вказаним Законом внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, якими встановлено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років. Відповідно до внесених змін у статтю не передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Аналізуючи норм кримінального закону ст.ст. 51, 53, 56, 57, 60, 61, 63 КК України суд приходить до висновку, що покарання у виді позбавлення волі є більш суворим ніж види основного покарання, передбачені новим Законом про кримінальну відповідальність (№ 2617-VIII від 22.11.2018 року) за ч.1 ст. 185 КК України.
Таким чином, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII має зворотну дію у часі.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 була засуджена вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2020 року, та їй призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України № 2617-VIII, призначена вироком суду міра покарання перевищує санкцію ч. 1 ст. 185 КК України, викладену в новій редакції.

Отже, починаючи з 01 липня 2020 року санкція ч. 1 ст. 185 КК України не передбачає такого виду покарання, як позбавлення волі, яке було призначене ОСОБА_4 вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2020 року.

Частиною 3 ст. 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Стаття 72 КК України, визначає правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення. Так, п.1 ч.1 вказаної норми, передбачає, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 1) одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт;
Відповідно до ч.6 ст. 72 КК України, встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.
Вирішуючи питання про застосування в даному випадку, відносно засудженої, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року суд, з метою недопущення погіршення становища засудженого та виконання вимог ст. 5 КК України, суд дотримується правил співвідношення видів покарань, визначених ст. 72 КК України.
Таким чином, відносно засудженої ОСОБА_4 підлягають застосуванню положення ст. 5 КК України про зворотну дію в часі закону, який пом`якшує кримінальну відповідальність, а тому, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 74 КК України, призначене засудженій покарання у виді позбавлення волі підлягає пом`якшенню до покарання у виді обмеження волі, у співвідношенні - один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, як це передбачено ч. 1 ст. 72 КК України.

Суд вважає, що продовження існування невідбутого покарання у разі прийняття нового закону, яким це покарання усувається або пом`якшується, є порушенням конституційних прав особи, визначених у ст. 58 Конституції України, тобто закон, який перестав існувати в часі не може застосуватися до особи.

Суду не надано відомостей, що засуджена ОСОБА_4 належить до кола осіб, визначених ч. 3 ст. 61 КК України, до яких не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.
При визначені терміну покарання нового виду суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, але призначення покарання більшого ніж 4 роки обмеження волі погіршить становище особи, що порушуватиме принцип дії кримінального закону у часі, закріпленому у ст. 4 та ст. 5 КК України.

Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням, призначена їй міра покарання теж підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.
Таким чином, оскільки кваліфікація діяння засудженої ОСОБА_4 та призначене вироком суду покарання за ч. 1 ст. 185 КК України не відповідають чинному законодавству, суд вважає за необхідне подання провідного інспектора Ужгородського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_5 задоволити частково та пом`якшити призначене покарання засудженій на більш м`яке покарання, встановленого санкцією нового закону з позбавлення волі на обмеження волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 72,74 КК України, ст.ст. 369, 370-372, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Подання задоволити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 21.01.2020 року, яким засуджено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1(один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, а на підставі ст. 76 КК України зобов`язано її періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018, змінивши (пом`якшивши) призначене ОСОБА_4 , покарання за вказаним вироком за ч. 1 ст. 185 КК України до чотирьох років обмеження волі.
В іншій частині вирок Ужгородського міськрайонного суду від 21.01.2020 року залишити без змін.
Згідно ч. 3 ст.74 КК України, відбуте засудженою покарання зарахувати з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
В іншій частині подання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1