ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2971/20 Справа № 193/823/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року було задоволено подання адміністрації Софіївської виправної колонії №45 та умовно-достроково звільнено від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 на невідбутий термін строком 6 місяців 17 днів.
Як встановлено судом, вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2018 року, ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання згідно вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2016 року, та остаточно призначено до відбування 3 роки 1 місяць позбавлення волі.
Початок строку: 13 лютого 2018 року, кінець строку: 13 лютого 2021 року.
Невідбутий строк покарання засудженого, на час розгляду клопотання становить 6 місяців 25 днів.
Відповідно до вивчених матеріалів справи, засуджений перебуває з 14 лютого 2018 року в місцях позбавлення волі, з 07 липня 2018 року відбуває покарання в Державній установі Софіївська виправна колонія №45. Має одне стягнення за куріння в невстановленому місті, яке погашено у встановлено порядку, та одне заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Позитивно характеризується, не конфліктний. підтримує рівні стосунки з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. У стосунках з персоналом установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Працездатний, залучений до роботи в господарській обслузі без оплати праці. При виконанні роботи дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується. Порушень вимог правил техніки безпеки не допускає. Вину у скоєному злочині визнає, щиро кається у скоєному.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати та постановити нову, якою відмовити у застосуванні до останнього положень ст. 81 КК України.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилається на те, що постановляючи ухвалу суд не врахував дані які, зокрема характеризують особу обвинуваченого. Так, слід зазначити, що засуджений ОСОБА_7 , відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів (ч. 3 ст. 185 КК України), а саме, відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення корисливих злочину, пов`язаного з таємним викраденням чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно. Крім того останній не одноразово судимий а саме 4 рази за вчинення тяжких злочинів.
Водночас, відповідно до даних, які характеризують особу засудженого, встановлено, що останній за час відбування покарання в ДУ «Софїївська виправна колонія (45)» характеризується посередньо має 1 заохочення та 1 стягнення.
Також, судом не надано оцінки яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі, не надано оцінки участі ОСОБА_7 в самодіяльних організаціях засуджених та ставлення до праці.
За таких характеризуючих засудженого ОСОБА_7 , даних, а саме наявність лише одного заохочення за весь період відбуття покарання, на думку прокурора, вбачається саме пристосувальницька поведінка останнього до вимог адміністрації установи, а не свідоме виправлення та доведення цього зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Засуджений проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував, просив залишити ухвалу про застосування відносно нього положень ст. 81 КК України без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із постановленням нової, відповідно до якої, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, відмовити у задоволенні подання адміністрації виправної установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.
Як вбачається із матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 , відбуває покарання за вчинення тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, пов`язаних з таємним викраденням чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно, крім того, засуджений неодноразово судимий, зокрема, 4 рази за вчинення 5 злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкі злочини.
Відповідно до даних, які характеризують особу засудженого, останній за час відбування покарання, а саме, з 13 лютого 2018 року по день розгляду судом клопотання щодо застосування до засудженого положень ст. 81 КК України, в Державній установі Софіївська виправна колонія (45) характеризується посередньо, має 1 заохочення та 1 стягнення. Відомості, які б свідчили про доведення засудженим своєю сумлінною поведінкою виправлення, приймання участі в житті виправної установи, самодіяльних організаціях, ставлення до праці в матеріалах справи відсутні, судом першої інстанції при розгляді клопотання щодо умовно-дострокового звільнення належним чином не з`ясовані, не проаналізовані та не оцінені. Достатніх обґрунтувань, з який суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України ухвала суду не містить, а наявність формально-юридичних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 не може бути покладена в основу його звільнення, оскільки висновки про можливість застосування ст. 81 КК України повинні ґрунтуватись на всебічному дослідженні всіх обставин, характеризуючих даних за весь період відбування покарання засудженого.
А тому, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання адміністрації виправної установи про застосування ст. 81 КК України, оскільки наявними матеріалами, сукупністю даних про засудженого, його поведінку за час відбування покарання та ставлення до вчиненого злочину не підтверджено того, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення.
Тож, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання адміністрації Софіївської виправної колонії №45 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4