Справа № 204/1690/20
Провадження № 1-кп/204/496/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження № 0000273 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 вересня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває дане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання вказав, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 13.07.2020 року включно. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та п. п. 2,4 ст. 178 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень. На сьогоднішній день ризики, враховані під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 не змінилися і продовжують існувати. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, офіційно не працевлаштований, не одружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків за місцем проживання. Крім того, характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість майбутнього покарання, дає підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду. Тому, існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду. Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_6 перебуваючи на свободі, може вмовлянням, погрозами, шантажем або підкупом чи іншим способом незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, щодо зміни в подальшому свідчень по вищевказаному кримінальному провадженню. Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може в подальшому незаконно збувати наркотичний засіб «опій ацетильований», з корисливих мотивів, з метою отримання прибутку. Вважає, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Запобігання вищезазначеним ризикам застосування більш м`яких запобіжних заходів не доцільно.
Захисник ОСОБА_5 , яку підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , просили скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою та обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Вважають, що жодний ризик у клопотанні про продовження строку тримання під вартою передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений. Обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, його вина не доведена, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, клопотання про продовження строку тримання під вартою подане з істотним порушенням норм КПК. Вважають, що утримання обвинуваченого під вартою незаконне та не обґрунтоване, також жоден ризик передбачений ст. 177 КПК України не доведений. Крім того, незрозуміло, чому ОСОБА_7 весь час продовжують тримання під вартою, хоча затриманим він був зовсім за іншим кримінальним провадженням, яке було розпочато за іншими обставинами і Кіровським судом було відмовлено органам досудового розслідування і в узаконенні особистого обшуку ОСОБА_6 , епізод, за яким його було затримано, у даному судовому засіданні не розглядається, яке рішення було за тим матеріалом, невідомо, і епізод, за яким затримувався ОСОБА_6 не було об`єднано з даним епізодом, що слухається у судовому засіданні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Вважають такі обстави суттєвими щодо звільнення ОСОБА_6 з-під варти. Зважаючи на дані про його особу, вказаний запобіжний захід не є вмотивовано жорстоким. Просять в задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.
Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13 липня 2020 року включно.
Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Главою 18 КПК України передбачено вирішення питання про запобіжні заходи та затримання особи, зокрема згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За змістом положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Враховуючи обсяг, тяжкість обвинувачення, покарання, яке може бути призначене за вчинення злочину, існує загроза, що обвинувачений з метою уникнення покарання може переховуватися від суду. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, що вказує про те, що перебуваючи на свободі обвинувачений, з метою отримання коштів для існування та забезпечення життя, може вчиняти інші корисливі злочини, не має міцних соціальних зв`язків.

Також, перебуваючи на свободі обвинувачений може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки свідки ще не допитані.

Судом не може бути прийняті до уваги твердження захисника ОСОБА_5 про те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та є раніше не судимою особою, оскільки вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2020 року обвинуваченого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку двох років не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки, який набрав чинності 21 лютого 2020 року. Також, в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0002995 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, що свідчить про систематичність вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів.

Тому існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд вважає, що ризики, визначені прокурором, як підстава для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час продовжують існувати і саме такий запобіжний захід може їм запобігти.
Тому, на даний час продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Що стосується клопотання захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, то на даний час обвинуваченим та його захисником в судовому засіданні не доведено підстав та не надано доказів можливості застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179,183,193,194,197,331,369,371,372,376КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 07 вересня 2020 включно.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Ухвала набирає чинності негайно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1