Справа № 539/2775/20
Провадження № 1-кп/539/245/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2020 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Пулинці, Лубенського району, Полтавської області, українець, громадянин України, офіційно не працюючий, розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей, освіта середня-спеціальна, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
15.05.2020 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на городі ОСОБА_5 , що розташований по АДРЕСА_1 , побачив там останнього з яким у нього розпочався словесний конфлікт, в ході якого в ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_5 та наніс йому удар головою в область лоба зліва. Після чого, схопивши його за плечі, повалив ОСОБА_5 на землю та наніс йому два удари носаками ніг по тулубу в область ребер та один удар кулаком руки по голові в область скроні зліва.
Після чого, ОСОБА_7 відпустив ОСОБА_5 який встав на ноги та між ним продовжився словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 наніс ОСОБА_5 удар головою в область перенісся та, схопивши його за плечі. знову повалив на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , нахилившись над ОСОБА_5 притиснув його до землі, та тримаючи останнього за голову, наніс ОСОБА_5 удар кулаком руки по голові в область тім`я. Знаходячись зліва від ОСОБА_5 , ОСОБА_7 носаком ноги наніс ОСОБА_5 один удар по лівому стегну та один удар по лівому вусі. Внаслідок чого з лівого вуха ОСОБА_5 потекла кров і в нього запаморочилося в голові.
Відчуваючи сильний біль в лівому вусі, ОСОБА_5 долонею лівої руки почав затуляти ліве вухо та ліву частину голови. І саме в цей час ОСОБА_7 носаком ноги умисно наніс ОСОБА_5 один удар по кисті лівої руки.
В результаті чого, своїми умисними злочинними діями, ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистальної голівки 5-ї п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням, гематоми по зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, синця в області лобу зліва, ділянки переривчастого осадження в лівій скронево-виличній ділянці голови, синця з поверхневою забитою ранкою в області лівої вушної раковини, забою м`яких тканин голови в лівій скроневій ділянці, синця в області лобу справа, синця з садном в області перенісся та спинки носу, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи зліва, забою м`яких тканин голови в правій лобно-скроневій ділянці, синця по задній поверхні шиї зліва, садна по передньо-боковій поверхні шиї справа в верхній її третині, синця по передній поверхні правого плечового суглобу, синця в області попереку справа, синця по лівій боковій поверхні грудної клітки в проекції 5-6 ребер, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 132 від 20.05.2020 по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 15 травня 2020 року між ним та його родичем ОСОБА_5 відбувся словесний конфлікт, а потім і бійка, в ході якої він наніс тілесні ушкодження потерпілому. В нього також були тілесні ушкодження, але до поліції він не звертався. Позов визнав в частині матеріальної шкоди в повному обсязі, в частині моральної частково, при цьому в судовому засіданні виплатив потерпілому 1000 гривень як часткове відшкодування шкоди.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 15.05.2020 року приблизно о 20 годині побачив як обвинувачений ходить по його городу і пошкоджує ростки квасолі. На що він зробив Сеньку зауваження в нецензурній формі, а той в свою чергу почав його бити. В ході цього, він декілька разів падав і вставав, а обвинувачений продовжував його бити. Цивільний позов підтримав, наполягав на його задоволенні з урахуванням отриманої суми в розмірі 1000 грн.
Виходячи з того, що обвинувачений винуватим себе визнав у повному обсязі за інкримінованим злочином, дав суду показання, які є логічними, послідовними та такими, що узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження, суд, переконавшись у правильному розумінні учасниками процесу змісту обставин справи та наслідків недослідження всіх доказів по справі, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважає достатнім обмежитися допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд констатує, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повною мірою, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинуваченим вчинено злочин, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, він раніше не судимий, офіційно не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді від 01.10.2020 року, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 середній, тобто небезпека може виникати періодично в залежності від посилення впливу криміногенних факторів. Виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі можливе.
Наведені факти, на переконання суду, дають підстави для призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді обмеження волі.
Разом з тим, суд, при призначенні покарання у вигляді обмеження волі, враховуючи тяжкість скоєного злочину, який вчинено вперше, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшувальні обставини, його прагнення до виправлення та готовність змінювати спосіб життя, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання, шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.
Потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивований тим, що внаслідок вчинення ОСОБА_7 злочину він зазнав матеріальної шкоди, яку обвинувачений не відшкодував та яку він оцінює у 328 грн. матеріальної шкоди та 4000грн. моральної шкоди.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди, з урахуванням визнання позову в цій частині цивільним відповідачем, в розмірі 328 грн. підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_5 в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. (з урахуванням виплаченої суми в розмірі 1000 грн. в судовому засіданні), суд зазначає таке.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння потерпілому ОСОБА_5 неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав потерпілий ОСОБА_5 та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування позивачу ОСОБА_5 спричиненої йому неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди є сума 4000,00 гривень, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.
Керуючись ст.ст. 128, 349,370,373,374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 328 (триста двадцять вісім) гривень та моральну шкоду в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1