Ухвала
іменем України

29 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 727/6103/19
провадження № 51-4612ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 липня 2020 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 7 вересня 2020 року щодо нього.
Встановлені обставини
За вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 липня 2020 року засуджено:
- ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк

2 роки; за ч. 3 ст. 190 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк

4 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. За ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК ОСОБА_4 визнано невинуватим і виправдано через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення;
- ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 190 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Виключено з обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК епізод

від 19 вересня 2018 року щодо потерпілої ОСОБА_6 . За ч. 2 ст. 15, ч. 2

ст. 190 КК ОСОБА_5 визнано невинуватим і виправдано через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 85 157 грн у рахунок відшкодування завданої майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 41 318 грн і 5 000 грн в рахунок матеріальної та моральної шкоди відповідно.
Вирішено питання щодо судових витрат і долі речових доказів.
Чернівецький апеляційний суд ухвалою від 7 вересня 2020 року залишив

без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_4 і його захисника ОСОБА_10 ,

а оскаржуваний вирок місцевого суду від 10 липня 2020 року щодо ОСОБА_4

та ОСОБА_5 без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість, просить оскаржувані вирок і ухвалу змінити, застосувавши до призначеного йому покарання положення ст. 69 КК.
Мотиви Верховного Суду
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,

а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено

в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того

чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону засуджений не навів обґрунтування незаконності рішень місцевого й апеляційного судів, як він мав зробити відповідно до статей 413 і 414 КПК, не зазначив, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваних вироку й ухвали і чому такі порушення слід відносити до підстав для зміни касаційним судом згаданих судових рішень з огляду на положення статей 370, 374, 419 цього Кодексу, а також статей 50, 65, 69 та ст. 190 КК у їх взаємозв`язку.
Формальним є посилання засудженого на те, що призначене йому покарання є явно несправедливим через суворість, оскільки у його касаційній скарзі не наведено конкретних доводів відповідно до положень ст. 414 КПК.
Засуджений не зазначив, які конкретно вимоги матеріального чи процесуального закону порушили суди першої та апеляційної інстанцій під час вирішення питання про призначення покарання як за ч. 2 ст. 190 КК, так і за ч. 3 ст. 190 цього Кодексу (у тому числі остаточного відповідно до ч. 1 ст. 70 КК), у чому вони полягають та чому їх слід відносити до підстав для зміни судових рішень відповідно до ст. 413 КПК.
Також у касаційній скарзі засудженого відсутні доводи щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених цим судом на спростування аргументів сторони захисту, викладених у апеляційних скаргах.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання приписів ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 липня 2020 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 7 вересня 2020 року щодо нього і встановити строк для усунення недоліків 15 днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3