Дата документу 12.11.2020
Справа № 334/6479/20
Провадження № 1-кс/334/2358/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0002985, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернувся слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0002985, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0002985 від 10 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 листопада 2020 року приблизно о 03:30 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та двома іншими невстановленими особами, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , таємно, шляхом розбиття скла проникли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за вказаною адресою, звідки таємно викрали майно, що належить ОСОБА_6 , чим спричинили потерпілому матеріальні збитки, сума яких встановлюється. ЄО 32861, 32862

10 листопада 2020 року в період часу з 05:40 по 06:40 проведено огляд місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Учнівська, 178 у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в ході проведення якого було виявлено та вилучено:

6 (шість) слідів папілярних узорів, які упаковано до паперового конверту.

Згідно ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч.7 ст.237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученими.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому діючим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у діючим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положенням ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 діючого КПК України.

Згідно з положеннями ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що речі, вилучені під час обшуку, мають істотне значення для проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди скоєного кримінального правопорушення, а також містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та на них необхідно накласти арешт відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів.

Беручи до уваги зазначене вище, на вказані речі необхідно накласти арешт.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно зі ст.170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, що вчинив суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна в установленому КПК порядку.

Відповідно до ст.170 КПК України арешт майна допускається лише з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Суд звертає увагу на те, що жодна вищевказана мета не зазначена у клопотанні слідчого про накладення арешту на майно.

Крім того, в залежності від обраної мети арешту майна в ч.3 ст.170 КПК України передбачені відповідні підстави для накладення арешту у кожному випадку окремо. А тому відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно обов`язково бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Також, за змістом ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати підстави і мету накладення арешту майна.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, слідчий в клопотанні в порушенням вимог ст.171 КПК України не зазначив ні мети, ні підстави відповідно до положень статті 170 КПК України та належним чином не обґрунтував необхідності арешту майна.

За таких обставин, слідчий суддя вважає що особа, яка подала клопотання, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Керуючись ст. 98, 170, 172, 173 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР під №0002985 від 10 листопада 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1