Справа № 347/1693/15
Провадження № 1-кп/346/80/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 р.м. Коломия

Колегія суддів Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді : ОСОБА_1 ,

присяжних ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия в режимі відеоконференцзв"язку матеріали кримінального провадження № 0000229 від 08 червня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 152, п.п. 2, 4, 10 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді Коломийського міськрайонного суду знаходиться дане кримінальне провадження, по якому ухвалою колегії суддів від 24 грудня 2019 року призначено комісійну судову психолого-психіатричну експертизу для визначення психічного стану обвинуваченого ОСОБА_9 . На даний час така експертиза проведена, однак матеріали справи та висновок по ній суду не подані.

В судове засідання не з"явилась член колегії - суддя ОСОБА_10 , яка перебуває на самоізоляції з приводу коронавірусної інфекції COVID-19.

Згідно абзацу 5 п. 20-5 розділу XI "Перехідні положення" КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки такий у нього закінчується, а всі ризики, які враховувалися при обранні вказаного запобіжного заходу передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшились, як наслідок - запобігти їм, шляхом застосування інших, більш м"яких запобіжних заходів неможливо через невідповідність характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого даному запобіжному заходу.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти продовження тримання під вартою, просять застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, а під вартою перебуває вже тривалий час.

Заслухавши заявлені клопотання, взявши до уваги думки учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про доцільність задоволення клопотань прокурора виходячи із наступного.

Згідно ст. 331 ч. 1 КПК України, суд зобов"язаний розглянути клопотання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку визначеного законом та ухвалою суду. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов"язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої судом у п. 79 рішення Суду у справі "Харченко проти України" та у п. 170 рішення Суду у справі "Лабіта проти Італії", таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи.

Оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, колегія суддів вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого та характеру висунутого обвинувачення, тяжкості покарання, що загрожує йому у вигляді довічного позбавлення волі, реальними залишаються ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого ухилення його від кримінальної відповідальності, вчинення нових злочинів та здійснення тиску на свідків та потерпілу при звільненні з-під варти.

Таким чином, колегія суддів виходячи з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, приходить до висновку про неможливість зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для обвинуваченого на домашній арешт.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177, 314-317, 331, 336, 372 КПК України, абз. 5 п. 20-5 розділу XI "Перехідні положення" КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152, п.п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 26 листопада 2020 року.

Копію даної ухвали направити начальникам Івано-Франківської установи виконання покарань № 12 та Державної установи "Коломийська виправна колонія № 41".

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Присяжні : ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4