печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2020 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу: не з`явилась,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що 04.04.2020 року ним подано до Офісу Генерального прокурора заяву про вчинення окремими депутатами Верховної Ради України кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 109, 111, 382, 366, 364, 396 КК України, відомості за якою, в порушення ст. 214 КПК України, до ЄРДР внесено не було.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора внести до ЄРДР відомості за його заявою від 04.04.2020 року та розпочати досудове розслідування.

В судове засідання особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності та письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки заява ОСОБА_3 не містить обставин та фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а відтак підстав для внесення відомостей до ЄРДР не вбачається, про що заявника повідомлено листом Офісу Генерального прокурора від 14.04.2020 року № 31/1/1-42475-20.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки учасники судового процесу про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, проте в судове засідання не з`явились, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за їх відсутності, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування провадження технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Слідчим суддею встановлено, що 04.04.2020 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку направлено до Офісу Генерального прокурора заяву про вчинення окремими депутатами Верховної Ради України під час прийняття законопроекту № 2178-10-п 31.03.2020 року кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 109, 111, 382, 366, 364, 396 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

У листі Офісу Генерального прокурора від 14.04.2020 року № 31/1/1-42475-20 за підписом прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 ОСОБА_3 повідомлено, що за результатами розгляду його заяви підстав для внесення відомостей до ЄРДР не вбачається, оскільки об`єктивних даних, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення у заяві не наведено.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.

Згідно ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 214 КПК України, ст.ст. 2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Статтею 75 Конституції України визначено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про статус народного депутата України», народний депутат України є обраний відповідно до Закону України "Про вибори народних депутатів України" представник Українського народу у Верховній Раді України і уповноважений ним протягом строку депутатських повноважень здійснювати повноваження, передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 80 Конституції України, ч. 5 ст. 10 Закону України «Про статус народного депутата України», народні депутати не несуть юридичної відповідальності за результати голосування або висловлювання у Верховній Раді України та її органах, за винятком відповідальності за образу чи наклеп.

Як визначено у ст. 91 Конституції України, Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші акти більшістю від її конституційного складу, крім випадків, передбачених цією Конституцією.

Згідно абз. 1 п. 1 ч. ст. 150 Конституції України, до повноважень Конституційного Суду України належить, зокрема, вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших правових актів Верховної Ради України.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 Конституції України, Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Так, доводи заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 04.04.2020 року не містять достатніх даних, які б могли свідчити про наявність конкретної події кримінального правопорушення, її ознак, змісту, обставин, що охоплюються поняттям злочину, визначеним ст. 11 КК України, та можуть бути підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя погоджується з висновками прокурора про відсутність підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 про вчинення окремими депутатами Верховної Ради України під час прийняття законопроекту № 2178-10-п 31.03.2020 року кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 109, 111, 382, 366, 364, 396 КК України, до ЄРДР.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 303, 306, 307, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1