№707/1676/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000529 від 01.06.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин, а саме:

31 травня 2020 року, близько 22 год. 30 хв., перебуваючи в автомобілі марки «Ford Fiesta», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , в центрі с. Мошни Черкаського району Черкаської області, поблизу перехресть вулиць Спасо-Преображенської Максима Преснякова, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, заволодів чужим майном за наступних обставин. Так, у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_3 , перебуваючи на задньому пасажирському сидінні автомобіля, за водійським місцем, за раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, заволодів з підлокітника біля водійського сидіння мобільним телефоном «Redmi 3S 4G 3GB RAM 32 GB ROM GOLD» золотистого кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/596 від 23.06.2020 могла становити 1490 гривень, із стартовим пакетом «Київстар» з тарифним планом «Онлайн + 4G Регіон 2», що знаходився в телефоні, вартістю 25 гривень, які на праві власності належали ОСОБА_4 , після чого, коли вищевказаний автомобіль зупинився, з місця скоєння кримінального проступку зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1515 гривень.

Указані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрюваний під час досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і надав згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Так, дійсно, ОСОБА_3 у своїй заяві від 05 серпня 2020 року беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Зокрема, ОСОБА_3 роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Обвинувачений надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за його відсутності. Добровільність волевиявлення обвинуваченого підтверджується захисником ОСОБА_5 .

Потерпілим ОСОБА_4 05 серпня 2020 року складена заява, у якій він не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні і ознайомлений з обмеженням права на оскарження рішення суду в апеляційному порядку.

Отже, учасники судового провадження не оспорюють обставини, які встановлені під час дізнання та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи клопотання прокурора та надані учасниками судового провадження заяви, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Прийняття судом рішення про проведення спрощеного судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні, і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Підстав, у відповідності до частини третьої статті 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунках 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.
На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
Згідно зі статтею 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття ОСОБА_3 , яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, та активне сприяння розкриттю кримінального проступку, яке виражається в тому, що обвинувачений добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.
Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:
- відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття);
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків;
- особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (корисливий мотив, мета збагачення за рахунок чужого майна), спосіб (вільній доступ), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (завдання матеріальної шкоди потерпілому);
- відсутність обтяжуючих покарання обставин;
- поведінку обвинуваченого після вчинення злочинних дій, яка була активною, зокрема, обвинувачений активно сприяв досудовому розслідуванню у встановленні обставин справи;
- особу обвинуваченого, який раніше не судимий, визнав свою вину, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, не працює, неодружений, будь-яких осіб на утриманні, в розумінні закону, не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, однак у період часу з 02 лютого 2011 року до 21 лютого 2011 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня ЧОР» з діагнозом: «соціалізований розлад поведінки у особистості з акцентуацією характеру нестійкого типу», відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 252 від 26.06.2020 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, а виявляє прояви емоційно-нестійкого розладу особистості в стані компенсації (F-60.3 за МКХ-10), що, при збереженні у нього процесів мислення, пам`яті, інтелекту, не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними; на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, у нього не відмічалося проявів тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, в його поведінці не відображалося психопатологічної симптоматики що свідчить про його здатність на вказаний період часу усвідомлювати свої дії і керувати ними; на теперішній час він хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає, а виявляє прояви емоційно-нестійкого розладу особистості в стані компенсації що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, приймати участь у проведенні слідчих дій і у розгляді справи в суді; за своїм психічним станом на теперішній час він не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
При цьому, суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення - проступку, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.
За вищевикладених обставин, враховуючи явно виражену зневагу обвинуваченим чужої приватної власності, не відшкодування завданих збитків, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді обмеження волі.

Проте, проаналізувавши поведінку обвинуваченого: визнання вини, вчинення кримінального правопорушення вперше, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку,відсутність обтяжуючих покарання обставин, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, та вважає необхідним відповідно до статті 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 3 статті 76 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових злочинів у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України,та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Визначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) і пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Майнова шкода, завдана кримінальним проступком потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 1515 грн., під час досудового розслідування не відшкодована.

Цивільний позов не заявлено.

В порядку частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 8/596 від 23.06.2020 у сумі 653 грн. 80 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 382,394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 3 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на Черкаський районний відділ філії Державної установи Центр пробації в Черкаській області.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджену вартість проведення судово-товарознавчої експертизи № 8/596 від 23.06.2020 у сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду всіма учасниками судового провадження протягом 30 днів з часу отримання його копії.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1