Номер провадження 1-кп/243/937/2020
Номер справи 243/9358/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» жовтня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за № 0000618 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 17 жовтня 2020 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області 26 жовтня 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2020 року ОСОБА_4 у денний час доби, приблизно о 13 годині 00 хвилин проходив по вул. Новий Побут м. Слов`янськ Донецької області, де побачив малознайомого чоловіка - потерпілого ОСОБА_7 , з велосипедом в руках, з яким зав`язалася бесіда.

Під час розмови по вул. Новий Побут м. Слов`янськ Донецької області, з ОСОБА_8 у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого шляхом обману, а саме велосипедом.

Реалізуючи свій єдиний протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення та для подальшого використання майна у власних корисливих цілях всупереч волі власника, розуміючи, що посягає на чужу власність (майно), на яку він не має жодного права, 10 жовтня 2020 приблизно о 13 годині 10 хвилин, шляхом обману, попросив у ОСОБА_7 велосипед марки «Україна» чорного кольору вартістю 600 гривень, посилаючись на необхідність поїхати до магазину та після повернути. ОСОБА_7 з пропозицією ОСОБА_4 погодився та добровільно передав йому свій велосипед марки «Україна», чорного кольору вартістю 600 гривень, помилково вважаючи, що останній поверне вказаний велосипед.

Отримавши від ОСОБА_7 велосипед марки «Україна», чорного кольору вартістю 600 гривень, ОСОБА_4 довів до кінця реалізацію свого протиправного умислу та з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись отриманим майном на власну користь, тим самим заволодів чужим майном шляхом обману.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 600 гривень.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, та суду пояснив, що 10 жовтня 2020 року він у денний час доби, приблизно о 13 годині 00 хвилин проходив по вул. Новий Побут м. Слов`янська Донецької області, де побачив малознайомого чоловіка - ОСОБА_7 , з велосипедом в руках, з яким зав`язалася бесіда. Під час розмови по вул. Новий Побут м. Слов`янськ Донецької області, з ОСОБА_7 у нього виник умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_7 шляхом обману, а саме велосипедом. З цією метою, він попросив у ОСОБА_7 велосипед марки «Україна» чорного кольору, посилаючись на необхідність поїхати до магазину та після повернути. ОСОБА_7 з його пропозицією погодився та добровільно передав йому свій велосипед марки «Україна», чорного кольору. Отримавши від ОСОБА_7 велосипед марки «Україна», чорного кольору, він з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись отриманим майном на власну користь.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Потерпілий ОСОБА_7 який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без його участі. Претензій матеріального та морального характеру не має, просить суд призначити покарання на розсуд суду (а.п.19).

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України «Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0000618 було зареєстровано 17 жовтня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_7 заявив, що впізнає особу на фотознімку № 3 за сукупністю зовнішніх ознак. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 жовтня 2020 року вбачається, що на фотознімку № 3 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_9 заявив, що впізнає особу на фотознімку № 3 за речами одягу, формою носа, губ, розрізом очей. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 жовтня 2020 року вбачається, що на фотознімку № 3 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із Протоколу огляду від 17 жовтня 2020 року вбачається, що місцем огляду є відкрита ділянка місцевості розташована поблизу залізничного переїзду біля будинку № 87 по вулиці Центральна м. Слов`янськ Донецької області. Об`єктом огляду є велосипед «Україна» рама та вили викрашені в чорний колір, мається руль, сидіння та багажник, велосипед у справному стані, який згідно письмової згоди ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції для подальшого долучення до кримінального провадження. Вказаний велосипед було придбано у невідомої особи за 100 (сто) гривень 10 жовтня 2020 року.

Із Розписки вбачається, що ОСОБА_7 отримав від працівників поліції належний йому велосипед «Україна», яким 10 жовтня 2020 року обманним шляхом заволодів невідомий йому чоловік.

Із Висновку за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 223 від 19 жовтня 2020 року вбачається, що вартість викраденого майна з урахуванням зносу на момент вчинення кримінального правопорушення 10 жовтня 2020 року, а саме: велосипед «Україна» чорного кольору, у справному стані, без суттєвих пошкоджень складає 600,00 грн (шістсот гривень 00 коп.).

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 , обвинувачення за ст. 190 ч. 1 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 190 ч. 1 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману ( шахрайство).

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до кримінальних проступків, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена у встановленому законом порядку, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, посередньо характеризується за місцем мешкання, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога Комунального некомерційного підприємства «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ з травня 2001 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Зловживання зі шкідливими наслідками»; з серпня 2002 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Підстав для застосування ст. 69 чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дана правова норма має змогу бути застосована, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді громадських робіт є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту реального відбуття покарання у вигляді громадських робіт.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Речові докази по справі: велосипед «Україна» чорного кольору, який залучений до матеріалів кримінального провадження № 0000618, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 17 жовтня 2020 року, на підставі Постанови слідчого від 17 жовтня 2020 року, що зберігається у потерпілого ОСОБА_7 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілого ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .