1Справа № 335/6553/20 1-кп/335/781/2020
УХВАЛА
26 серпня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя знаходиться вказане кримінальне провадження.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2020 року, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено до 27.08.2020 року.
Судовий розгляд кримінального провадження триває та не може бути завершений до 26.08.2020 року.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Оскільки строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 спливає 27.08.2020 року, тому суд вирішує питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 в даному судовому засіданні.
Обговорюючи вказане питання, прокурор вважав доцільним подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, посилаючись на те, що ризики, встановлені під час обрання відносно нього запобіжного заходу не зменшились.
Захисник обвинуваченого просила обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороню залишати житло в нічний час доби з 22.00 год. до 06.00 ранку наступного дня, посилаючись на те, ризики, відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні відсутні. Крім того, ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, у тому числі наявна родина, він має добру репутацію, є учасником бойових дій, брав участь в бойових діях під час Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей, нагороджений відзнакою «За службу державі», та за особистий внесок під час мобілізації нагороджений премією, надабкою за виконання особливо важних завдань та іншими надбавками та виплатами (витяг з наказу від 02.09.2015 року № 178), раніше не засуджений, цивільний позов не заявлявся, переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення не збирається.
Таким чином адвокат вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Обвинувачений підтримав думку захисника, а потерпілий ОСОБА_4 проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу не заперечував. Підтримав клопотання захисника.
Вислухавши учасників судового засідання, суд прийшов до наступного.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до змісту ч. 3 ст. 199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 27.08.2020 року, суд вже враховував, що останній обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років. Також судом вказувалися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, як можливість переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконного випливу на свідків, вчинення обвинуваченим нового злочину.
Проте в подальшому обґрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою, посиланням на тяжкість злочину, суд вважає безпідставним. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України», де зокрема зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Однак сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
Таким чином, суд робить висновок, що суворість покарання, яке може бути призначено за пред`явленим обвинуваченням, не може бути достатньою підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .
Крім того, у кримінальному провадженні вже допитаний обвинувачений, який вину у вчиненому злочину визнав у повному обсязі та потерпілий не заперечує проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу, що на думку суду не виправдовує подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Суд також вважає, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою, а тримання обвинуваченого під вартою протягом розгляду кримінального провадження в суді не повинно свідчити про фактичне відбуття можливого покарання призначеного у майбутньому.
Відповідно до змісту ч. 5 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
На теперішній час суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 , має добру репутацію, є учасником бойових дій, брав участь в бойових діях під час Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей, нагороджений відзнакою «За службу державі», та за особистий внесок під час мобілізації нагороджений премією, надабкою за виконання особливо важних завдань та іншими надбавками та виплатами (витяг з наказу від 02.09.2015 року № 178), вперше притягається до кримінальної відповідальності.
Під час судового розгляду суду не надано будь-яких доказів того, що ризики, які враховувалися під час попереднього продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання останнього під вартою. Окрім того суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 знаходиться під вартою з 27.05.2020 року, а остаточне рішення по справі не винесено.
Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження.
Таким чином, суд вважає, що для розгляду справи існує необхідність в застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, який би був достатнім для забезпечення прибуття його за викликом до суду для участі у судовому розгляді і таким заходом забезпечення на сьогоднішній день з урахуванням вже досліджених доказів цілком обґрунтовано може бути домашній арешт.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
На думку суду, під час судового розгляду стороною захисту доведено відсутність ризиків, якими раніше обґрунтовувалося прийняття рішення щодо продовження строків застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на домашній арешт, що забезпечить виконання останнім належної процесуальної поведінки.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без електронних засобів контролю, за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони протягом двох місяців залишати житло за вищезазначеною адресою, у період з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня.
При цьому у відповідності з положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України суд, під час дії запобіжного заходу, вважає необхідним покласти на ОСОБА_5 виконання наступних обов`язків: 1) прибувати по першому виклику до суду; 2) не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Керуючись ст.ст. 181, 331 КПК України суд,
УХВАЛИВ:
Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, змінити запобіжний захід на домашній арешт без електронних засобів контролю, за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони протягом двох місяців залишати житло за вищезазначеною адресою, у період з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, з 26.08.2020 року по 26.10.2020 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- прибувати по першому виклику до суду;
- не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Роз`яснити ОСОБА_5 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, у відповідності до якої працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань
В разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти з залу суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 26.08.2020 року.
Повний текст ухвали виготовлений 27.08.2020 року.
Суддя ОСОБА_1