№ 336/6296/19
провадження № 1кп/336/316/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004198 від 23.11.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середньо технічну освіту, працює водієм в ТОВ ТД "Промтехснаб", розлучений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018 року, приблизно о 17 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110557», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул.Ігоря Сікорського в м.Запоріжжя з боку автошляху «Харків-Сімферополь» в напрямку вул. Полякова, зі швидкістю не менше 91,8 км/год, що перевищує максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті.

В цей же час проїзну частину вул. Ігоря Сікорського, в неосвітленому та недозволеному для цього місці, зліва направо, по ходу руху автомобіля «ЗАЗ 110557» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перетинав пішохід ОСОБА_8 .

Під час руху в районі перехрестя вул. Ігоря Сікорського та вул. С. Маковського, водій ОСОБА_7 рухаючись зі швидкістю не менше 91,8 км/год, що перевищує максимально допустиму швидкість руху, маючи об`єктивну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_8 , при умові руху з дозволеною швидкістю руху в населеному пункті 50 км/год, скоїв наїзд передньою частиною автомобіля «ЗАЗ 110557» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_8 .

Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. п. 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

- п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

- п.12.9. Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № 9- 582 від 24.09.2019, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 94 від 08.02.2019, смерть ОСОБА_8 настала від поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок з численними переламами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, що призвело до розвитку поліорганної недостатності. Останнє підтверджується двобічною гострою великовогнищевою серозною пневмонією; повнокров`я, вогнищевим альвеолярним набряком легень; гнійним лептоменінгітом; нерівномірним недокрів`ям, вираженим набряком тканини головного мозку; вогнищевим венозним повнокров`ям міокарда, набряком строми; нерівномірним кровонаповненням нирок, дистрофічними змінами епітелію канальців, повнокров`ям печінки; острівчастим характером трупних плям.

Всі ушкодження, які виявлені при експертизі трупу, у сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент спричинення, полягають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, утворилися незадовго до надходження ОСОБА_8 в стаціонар.

З огляду на масивність травми, механізм утворення окремих груп ушкоджень, переважання внутрішніх ушкоджень над зовнішніми, наявність ознак струсу тіла, можна припустити, що ушкодження у ОСОБА_8 могли утворитися в результаті дорожньо- транспортної пригоди під час зіткнення пішохода з транспортним засобом, що рухався.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що не оспорює кваліфікацію його дій, разом з тим, не погодився з деякими фактичними обставинами, які викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що дійсно в вечірній час 22.11.2018 р., керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110557, д.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по вул.І.Сікорського в м.Запоріжжі, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 . Відразу зупинив автомобіль та викликав швидку і поліцію. Разом з тим, швидкість автомобіля, яким обвинувачений керував не перевищувала 70-75 км/год. Запобігти зіткненню не мав можливості, оскільки ОСОБА_8 перетинав дорогу в неосвітленому та недозволеному для цього місці, одягнений був у одяг темного кольору, помітив потерпілого лише коли вже відбулося зіткнення.

Вивчивши обставини кримінального провадження та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні описаного вище кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що про обставини дорожньо-транспортної пригоди вона дізналася згодом. Підтримала цивільний позов, просила його задовольнити, та призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Свідок ОСОБА_9 в суді надав свідчення, що 22.11.2018 р. перебував в салоні автомобіля «ЗАЗ 110557», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якості пасажира. За кермом транспортного засобу знаходився ОСОБА_7 . Свідок переконаний, що швидкості транспортний засіб під керуванням обвинуваченого, не перевищував. Несподівано дорогу почав перебігати потерпілий, та сталося зіткнення. ОСОБА_7 зупинив автомобіль та викликав швидку.

За участю свідка ОСОБА_9 10.09.2019 р. було проведено слідчий експеримент (а.с.174-176).

22.11.2018 р. було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, про що складено протокол (а.с.95-103) зі схемою та фототаблицями до нього (а.с.104-108).

Відповідно до висновку експерта № 94 від 08.02.2019 р. (а.с.118-124) смерть ОСОБА_8 настала від поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок з численними переламами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, що призвело до розвитку поліорганної недостатності. Останнє підтверджується двобічною гострою великовогнищевою серозною пневмонією; повнокров`я, вогнищевим альвеолярним набряком легень; гнійним лептоменінгітом; нерівномірним недокрів`ям, вираженим набряком тканини головного мозку; вогнищевим венозним повнокров`ям міокарда, набряком строми; нерівномірним кровонаповненням нирок, дистрофічними змінами епітелію канальців, повнокров`ям печінки; острівчастим характером трупних плям.

Всі ушкодження, які виявлені при експертизі трупу, у сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент спричинення, полягають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, утворилися незадовго до надходження ОСОБА_8 в стаціонар.

10.09.2019 р. додатково оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди (а.с.125-129) та складено відповідний протокол з додатками.

Згідно висновку експерту № 9-198 від 24.04.2019 р. (а.с.134-141), на момент експертного огляду та дослідження рульове керування, робоча гальмівна (гальмова) система та ходова частина автомобіля «ЗАЗ 110557», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились у працездатному стані.

Відповідно до висновку експерта № 9-197 від 22.04.2019 р. (а.с.144-148), з урахуванням слідів гальмування автомобіля «ЗАЗ 110557», р.н. НОМЕР_1 , мінімальна величина швидкості руху зазначеного автомобіля дорівнює 91,8 95,9 км/год. Величина відстані, на якій автомобіль «ЗАЗ 110557», р.н. НОМЕР_2 , знаходився від місця наїзду на пішохода на 1 с, дорівнює 24,93 25,97 м.

Згідно висновку експерта № 9-582 від 24.09.2019 р. (а.с.151-158), водій автомобіля «ЗАЗ 110557», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності із вимогами пп. 12.2, 12.3, 12.4, 12.9б) Правил дорожнього руху. У діях водія автомобіля «ЗАЗ 110557», р.н. НОМЕР_1 , є невідповідності вимогам п.12.3, 12.4, 12.9б) ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій автомобіля «ЗАЗ 110557», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 , шляхом руху із максимально допустимою швидкістю руху у населеному пункті та зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи обвинуваченого про те, що він не перевищував швидкість спростовані висновком експерта № 9-197 від 22.04.2019 р.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, який віднесений до категорії тяжких. ОСОБА_7 має постійне місце проживання, роботу, на утриманні перебувають дві неповнолітні дитини, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, раніше не судимий.

Відповідно до Досудової доповіді у кримінальному провадженні, яка складена центром пробації (а.с.65-66), виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказані обставини, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини, які відобразились у порушенні правил дорожнього руху, що потягло загибель людини, суд враховує і особу винуватого, склад його сім`ї та стан здоров`я: розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів не перебуває, має постійне місце проживання та місце роботи.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення основного покарання за вчинений злочин у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, встановлено, що хоча обвинувачений і вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, він свою провину визнав та критично ставиться до вчиненого, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно. Ці обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного йому покарання за вчинений злочин, в умовах застосування до нього вимог ст. 75 КК України шляхом звільнення його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, тобто з іспитовим строком, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, згідно п.п.20, 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Враховуючи, що матеріали кримінального провадження не містять інформації про те, що обвинувачений на час вчинення злочину вважався таким, що був підданий адміністративному стягненню за порушення Правил дорожнього руху України, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю потерпілого не перебував у стані сп`яніння, пішохід перетинав вулицю в недозволеному для цього місці, обвинувачений працює водієм, завдяки чому фінансово утримує себе та двох неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним та доцільним не застосовувати до ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке не є обов`язковим покаранням, але передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначення покарання без позбавлення права керування транспортним засобом сприятиме також реалізації прав цивільного позивача на відшкодування спричиненої злочином шкоди.

На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При вирішенні цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Як слідує зі змісту ч.3 ст. 374 КПК України, суд в мотивувальній частині ухваленого вироку повинен навести докази на підтвердження доведеності обставин, визначених в ст. 91 КПК України, мотиви їх оцінки й зазначити підстави для задоволення цивільного позову.

Так, за матеріалами кримінального провадження вбачається, що потерпілою ОСОБА_5 до початку судового розгляду по суті справи подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь моральної шкоди у розмірі 955324,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить із загального принципу розумності і справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Враховуючи характер кримінального правопорушення, фактичні обставини здійснення дорожньо-транспортної пригоди, ступінь вини обвинуваченого, глибини фізичних та душевних страждань, які перенесла потерпіла внаслідок трагічної загибелі єдиного сина, що підтверджено у тому числі поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , те, що цю втрату відновити неможливо, а також, що внаслідок вчиненого злочину потерпіла перенесла емоційний стрес внаслідок втрати близької та рідної людини, від чого порушились її нормальні життєві зв`язки та вплинуло на тяжкість психологічного стану потерпілої, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, на підставі положень вказаних нормативно-правових актів, суд вважає, що ОСОБА_5 заподіяно моральну шкоду на суму 500 000 грн., яка має бути стягнута з обвинуваченого.
При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, а саме витрат, пов`язаних із залученням експертів та проведенням експертиз, суд прийшов до висновку, що на підставі ст.ст.122, 124 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

Суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення судових інженерно-транспортних експертиз в сумі 1884,12 грн., 1099,07 грн. та 1884,12 грн., загальна сума витрат на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування складає 4867,31 грн.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт на майно накладається в тому числі за для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Враховуючи, що судом задоволено цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, суд вважає недоцільним на даній стадії скасовувати арешт з автомобіля «ЗАЗ 110557», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26.11.2018 р. та переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому (а.с.109-114).

Запобіжний захід обвинуваченому не обрався.

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: автомобіль «ЗАЗ 110557», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити в розпорядженні останнього.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , 500 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 на користь держави судові витрати в сумі 4867,31 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1