Справа № 126/2605/18
Провадження №11-кп/801/893/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000500 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 02.06.2020, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КК України не судимого;

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки з випробуванням.

Згідно з п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України (в ред. від 28.08.2018) покладено на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішені питання з речовими доказами та судовими витратами.

встановив:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 07.09.2018 біля 11год 30хв з метою вчинення крадіжки чужого майна на автомобілі таксі «Chevrolet Aveo» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 приїхав до господарства ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 . Заставши ОСОБА_9 вдома, ОСОБА_7 запропонував підвезти його до родичів, які проживають в с. П`ятківка, на що він погодився. Після цього ОСОБА_7 тим же автомобілем під керуванням водія ОСОБА_8 , якому не було відомо про злочинний умисел ОСОБА_7 , знову приїхав до домоволодіння ОСОБА_9 . Будучи на території вказаного домоволодіння та достовірно знаючи, що господар будинку відсутній за місцем проживання, ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна шляхом зламу колодки на дверях проник до житлового будинку, де умисно з корисливих мотивів таємно викрав телевізор «Samsung» моделі «LW 20 M21CP» вартістю станом на 07.09.2018 1 633грн та тюнер «Eurosky» моделі «ES-11 DV3 T2» вартістю 372грн 40коп, які знаходились на столі у одній з кімнат будинку. Після цього ОСОБА_7 тим же автомобілем поїхав до м. Бершадь, при цьому не повідомивши водія ОСОБА_8 про походження викрадених речей. Того ж дня викрадений телевізор та тюнер ОСОБА_7 продав ОСОБА_10 , якому не було відомо про походження речей за 1 400грн, а отримані кошти витратив на власні потреби. Таким чином ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 2 005грн. 40коп.
Апеляційна скарга прокурора містить прохання про зміну вироку суду у зв`язку із, неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, щодо визначення обов`язків, що призвело до порушення положень ст.374 КПК України, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення, та відповідно є істотним порушенням норм КПК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; поясненнямпрокурора, який просив задовільнити апеляційну скаргу; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги із наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, за яким йому призначено покарання, при обставинах, викладених у вироку, ніким не оскаржувались, а тому в цій частині не переглядається.
Однак, судом першої інстанції згідно з абзацом 3 резолютивної частини вироку на ОСОБА_7 покладено обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1, п.2. ч.2 ст.76 КК України в редакції від 28.08.2018.
Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України у редакції від 28.08.2018, яка діяла на час вчинення ОСОБА_7 злочину, передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає па засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зі змісту ч.1 ст.76 КК України вбачається, що її положення є обов`язковими для застосування, відтак, суд зобов`язаний покласти на засудженого обов`язки передбачені як пунктом 1, так і пунктом 2 вказаної норми.
Разом з тим, суд першої інстанції, у резолютивній частині вироку при конкретизації покладених на засудженого обов`язків, не вказав про зобов`язання останнього повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, тобто не визначив обов`язок, передбачений п.2 ч.1 ст.76 КК України.
Крім того, із абзацу 3 резолютивної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції також поклав на засудженого обов`язок, передбачений п.2 ч.2 ст.76 КК України у редакції від 28.08.2018.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.76 КК України у вказаній редакції визначено, що на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти, зокрема, такі обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Крім того, зі змісту абзацу 5 резолютивної частини вироку від 02.06.2020 убачається, що судом покладено обов`язок працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби, зайнятості для реєстрації, як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Тобто в резолютивній частині вироку, зазначено обов`язок передбачений п.3 ч.2
ст.76 КК України в редакції станом на 28.08.2018. Разом з цим, в абзаці 3 резолютивної частини вироку судом першої інстанції не вказано про покладення на засудженого обов`язку, передбаченого п.3 ч.2 ст.76 КК України в редакції станом на 28.08.20І8.
Тобто суд першої інстанції під час ухвалення вироку не зазначив норму закону України про кримінальну відповідальність, на підставі якої на ОСОБА_7 покладено вказаний вище обов`язок.
Таким чином, суд першої інстанції під час ухвалення вироку не застосував закон, який підлягає застосуванню.
З огляду на вказане, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні закону, який підлягає, застосуванню.
Зазначені недоліки призвели до істотного порушення вимог КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Згідно з абзацами 19-20 п.2 ч.4 ст.374 КПК України визначено, якщо обвинувачений визнається винним, але звільняється від відбування покарання, суд зазначає про ще в резолютивній частині вироку. У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до статей 75-79, 104 КК України у резолютивній частині вироку зазначають тривалість іспитового строку, обов`язки покладені на засудженого.
Таким чином, КПК України передбачено обов`язкове визначення судом у вироку обов`язків покладених на засудженого, у порядку ст.76 КК України.
Разом з цим, неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, щодо визначення обов`язків, призвело до порушення наведених положень ст.374 КПК України, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення, та відповідно є істотним порушенням норм КПК України.
З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції підлягає зміні через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України апеляційний суд, -

постановив :
Апеляційну скаргу прокурора задовільнити.
Резолютивну частину вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 02.06.2020 відносно ОСОБА_7 в частині застосування норм ст.76 КК України змінити.
Згідно з п.1, 2 ч.1, п.2, 3 ст.76 КК України (в ред. від 28.08.2018) покласти на ОСОБА_7 обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- працевлаштуватись або за направленням уповноваженого органу з питань пробації, звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватись, якщо йому буде запропоновано відповідну роботу.
В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили із дня її проголошення та може бути оскаржена да Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3