КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
адвоката, який діє
в інтересах заявника
ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» ОСОБА_6 ,
адвоката, який діє в інтересах
потерпілого ТОВ «Анмей Групп» ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах заявника ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 вересня 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000143 від 19.04.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

01 вересня 2020 року прокурор Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000143 від 19.04.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, а саме: на адміністративно-виробничий комплекс, розташований за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд.2Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), який перебуває у власності ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», із забороною його відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 вересня 2020 року вказане клопотання прокурора задоволено частково.

Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя послався на врахування доведеності необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат, який діє в інтересах заявника ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає висновки суду необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на положеннях кримінального процесуального закону, оскільки існують факти та обставини за яких ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», як кредитор за кредитним зобов`язаннями, набув право здійснити звернення стягнення на адміністративно-виробничий комплекс. На думку апелянта, вчинення дій щодо відкриття кримінального провадження та накладення арешту на майно свідчить про намагання ТОВ «Амнейд Груп» та ПрАТ «Київ Одяг» позбавити банк можливості користуватись майном, яке правомірно перейшло у його власність. Крім того, прокурором в клопотанні не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують, що невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення, втрати або пошкодження нерухомого майна, а саме право володіння майном здобуте банком в результаті вчинення кримінального правопорушення, при цьому в клопотанні не наведено обґрунтування та не надано належних доказів відповідності арештованого майна критеріям, встановленим ст.98 КПК України, та не доведено підстав для застосування щодо банку заходів кримінально-правового характеру. Також зазначає, що слідчим суддею залишено поза увагою, що в даному кримінальному провадженні не встановлений розмір шкоди завданої злочином та відсутній потерпілий, з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» не вчинялись будь-які реєстраційні дії з арештованим майном. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 01 вересня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Одночасно апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, мотивуючи клопотанням тим, що представник ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» не повідомлявся та не брав участь в судовому засіданні, про існування ухвали банку стало відомо 06.10.2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
прокурора, який вказав, що кримінальне провадження закрито, а тому немає підстав для арешту майна;
адвоката, який діє в інтересах заявника ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу;
адвоката, який діє в інтересах потерпілого ТОВ «Анмей Групп» ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги;
ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Разом з цим встановлено, що представник ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про дату, час і місце розгляду клопотання не повідомлявся, про арешт майна апелянту стало відомо 06.10.2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що адвокатом, який діє в інтересах заявника ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді, під час досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи АБ «Укргазбанк» використали документи з ознаками підробки при реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, який перебував у власності ТОВ «Анмейд Груп». Крім того, вказують, що 15.05.2019 року до Київської місцевої прокуратури №6 надійшла заява директора ТОВ «Анмейд Груп» ОСОБА_10 про те, що невстановлені особи подали державному реєстратору ОСОБА_11 документи з ознаками підробки, на підставі яких, остання протиправно зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд.2-Б.

У той ж час встановлено, що 01.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 посвідчено договір купівлі-продажу №994 від 01.04.2016 року, предметом якого є об`єкт нерухомості предмет вищевказаного договору іпотеки адміністративно-виробничий комплекс, загальною площею 20 732,5 м2, розташований за адресою: м. Київ, вул. Куренівська буд.2Б.

31 серпня 2020 року постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_9 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000143 від 19.04.2019 року адміністративно-виробничий комплекс, загальною площею 20 732,5 м2, розташований за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд.2Б.

01 вересня 2020 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000143 від 19.04.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, а саме: на адміністративно-виробничий комплекс, розташований за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд.2Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), який перебуває у власності ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», із забороною його відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій.

Відповідно до ч.1 ст.184 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний закрити кримінальне провадження у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене, постановою старшого слідчого СВ Подільського УП ГУНП в місті Києві від 27.11.2020 року кримінальне провадження №0000143 від 19.04.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень.

За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Крім того, приписами ст.ст.7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, як-то того, що вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року), адже будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Оскільки органом досудового розслідування винесено постанову про закриття даного кримінального провадження, правових підстав для накладення арешту на об`єкт нерухомості в рамках кримінального провадження №0000143, яке закрито, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Згідно п.2 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду обставинам кримінального провадження.

На підставі викладених обставин, які вказують на необ`єктивність судового розгляду, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000143 від 19.04.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, а саме: адміністративно-виробничого комплексу, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд.2Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), який перебуває у власності ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», із забороною його відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах заявника ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 вересня 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000143 від 19.04.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, а саме: на адміністративно-виробничий комплекс, розташований за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд. 2Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), який перебуває у власності ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», із забороною його відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000143 від 19.04.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, а саме: адміністративно-виробничого комплексу, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд.2Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), який перебуває у власності ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», із забороною його відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3