Провадження № 11-кп/4820/115/20
Справа № 689/299/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

доповідача судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника
потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000368 від 13.11.2018 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2019 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Коритна Ярмолинецького району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працевлаштованого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 11.10.2019 р., зараховано у строк відбування покарання період часу з моменту його затримання 13.11.2018 року по 10.10.2019 року, включно.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою - до набрання вироком законної сили залишено в силі.
Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000 грн. В частині решти вимог у позові відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 858 грн. судових витрат на залучення експертів.
Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком місцевого суду, 12.11.2018 р. близько 01:00 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли в ході суперечки із своїм сином ОСОБА_12 , ОСОБА_8 з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно наніс один удар дерев`яною палицею, виготовленою саморобним способом в область лобної ділянки голови ОСОБА_12 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (крововилив під тверду мозкову оболонку та м`яку мозкову оболонку із забоєм речовини головного мозку), садна лобної ділянки голови, продовгастого крововиливу м`яких тканин голови зліва з внутрішньої сторони, крововиливу під тверду мозкову оболонку зліва, крововиливу під м`яку мозкову оболонку зліва, забій речовини головного мозку правої півкулі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення та які перебувають у прямому причиновому зв`язку із настанням смерті. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 07:50 год. в Хмельницькій обласній лікарні.
Своїми діями, які виразились у нанесенні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду обвинувачений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального процесуального закону. Вважає, що призначене судом покарання є надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення особи. Вказує, що ударів палицею своєму сину не наносив, і взагалі її в руках не тримав, а тому не винен у вчиненні цього злочину, оскільки доказів, які б доводили його вину в матеріалах справи відсутні. Про факт нанесення ним ударів свідчить лише його дружина, з якою він перебуває у неприязних стосунках та неповнолітній син, який може свідчити про ті факти, які говорить йому дружина ОСОБА_10 . Зазначає, що свідки путались у показах, ОСОБА_13 не змогла повідомити місця нанесення удару. Судом першої інстанції, не було взято до уваги висновок експерта № 13, згідно з яким на палиці виявлені потожирові виділення, які до обвинуваченого не мають жодного відношення, а отже палицю тримав хтось інший, проте судом належним чином цю обставину не досліджено. А тому, вважає, що стороною обвинувачення не доведено його вини у вчиненні інкримінованого злочину, а судом не надано належної оцінки доказам у справі.
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що жоден зі свідків не повідомив, що бачив як обвинувачений наносить удари, окрім неповнолітнього ОСОБА_14 , покази якого є сумнівними, так як суперечать показам свідка ОСОБА_13 , а саме в частині нанесення удару померлому ОСОБА_12 , а усі покази свідків, між собою, містять розбіжності. Сторона захисту вважає, що органом досудового розслідування та стороною обвинувачення не доведено наявності у обвинуваченого ОСОБА_8 умислу та мотиву на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Крім того, не погоджується із кваліфікацією дій обвинуваченого та вважає, що їх необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України, вбивство, через необережність, оскільки особливістю складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України є те, що у ньому присутні два суспільно-небезпечні наслідки, тяжкі ушкодження та похідний смерть, психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження необережно, при цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного, а якщо таке усвідомлення відсутнє, вчинене слід кваліфікувати, як вбивство з необережності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданих апеляційних скарг, з посиланням на зазначені у них доводи, прокурора, потерпілу та її представника які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Так, в судових засіданнях першої та апеляційної інстанції обвинувачений спочатку свою вину визнавав частково, а саме, визнав факт нанесення ним ОСОБА_12 удару дерев`яною палицею в область голови під час бійки, але без мети спричинення істотних наслідків. Посилався на вину потерпілої ОСОБА_10 , яка невчасно звернулась за наданням медичної допомоги ОСОБА_12 . Згодом, обвинувачений свою вину заперечив. Ствердив, що жодних ударів ОСОБА_8 ні палицею, ні руками він не наносив.
Показав, що 11.11.2018 р. він, його дружина ОСОБА_10 , сини ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та інші особи (родичі, сусіди) святкували річницю дня народження його онука сина ОСОБА_12 .. ОСОБА_8 випив близько 300 гр. горілки, але стану сп`яніння не відчував. Із сином ОСОБА_12 у нього були напружені відносини, оскільки у сімейних суперечках останній ставав на сторону матері і двічі його бив, коли ОСОБА_8 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Близько 23:00 год. гості почали розходитись, ОСОБА_10 виключила музику і сказала ОСОБА_8 йти спати. ОСОБА_8 пішов лягати спати, але пройти йому заважав стіл, на якому стояв посуд. Намагаючись посунути стіл, ОСОБА_8 його перевернув, дружина почала його сварити за розбиті тарілки. В цей час з іншої кімнати, де розміщались ОСОБА_12 з дружиною та малолітнім сином, вийшов ОСОБА_12 , який спитав, що він витворяє і для чого зіпсував іменини, на що ОСОБА_8 спитав у відповідь чи не хоче він його за це бити. Тоді ОСОБА_12 наніс йому удар кулаком в область голови та розсік брову. Почалася бійка, в ході якої він не наносив ударів ОСОБА_12 , не тримав ніякої палиці. Інші присутні особи накинулись, чомусь, саме на нього, але він вирвався, вийшов на вулицю, покурив, повернувся і ліг спати. Зранку 12.11.2018 р. вийшла невістка і повідомила, що ОСОБА_12 погано, він був вже без свідомості, викликали швидку, а згодом дружина йому повідомила, що саме він вбив ОСОБА_12 .. Після цього обвинувачений ствердив, що нічого не пам`ятає, оскільки перебував у стресовому стані.
Проте, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину, підтверджується іншими об`єктивними даними, а саме:
Показань потерпілої ОСОБА_10 , з яких слідує, що вона є дружиною обвинуваченого та матір`ю ОСОБА_12 . Між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 були неприязні відносини впродовж останніх трьох років, вони періодично сварились, а близько трьох років тому ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_8 , про що останній періодично згадував.
11.11.2018 р. вони святкували річницю онука сина ОСОБА_12 , були присутні близько 30 гостей. Святкування почалось близько 14:00 год, а з 21:00 год. гості почали розходитись. Як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_12 вживали алкогольні напої. ОСОБА_12 із дружиною ОСОБА_15 та малолітнім сином пішли спати, а ОСОБА_10 попросила ОСОБА_13 помогти прибрати.
Конфлікт почався 12.11.2018 р. близько 01:00 год.. ОСОБА_8 бажав продовження святкування, але вона відправила його спати, оскільки на наступний день йому треба було йти на роботу. ОСОБА_8 обурився, вийшов на двір та повернувся із дерев`яною палицею довжиною близько 50 см грубшою з одного кінця, яка знаходилась у них на господарстві та використовувалась в побуті. Увійшовши в приміщення, ОСОБА_8 , умисно зрушив стіл, на якому стояв посуд, перекинув його, розбив посуд. ОСОБА_10 почала на нього кричати. Почувши крики та шум, ОСОБА_12 , який вже ліг спати разом із малолітнім сином та дружиною, вийшов вгамувати його. Після сварки ОСОБА_12 першим вдарив ОСОБА_8 в око, мабуть, розсікши брову. Почалася бійка. В руках у ОСОБА_8 , була дерев`яна палиця, яку він приніс з вулиці, і він вдарив один раз ОСОБА_12 цією палицею в область голови. При цьому були присутні як вона та її інший син ОСОБА_14 , так і ОСОБА_13 .. Вони кинулись розбороняти ОСОБА_8 та ОСОБА_12 12-річний ОСОБА_14 вихопив палицю з рук ОСОБА_8 та вибіг з нею на двір, ховати її. ОСОБА_8 кинувся його наздоганяти.
Після цього ОСОБА_12 відправили спати, видимих тілесних ушкоджень на ньому видно не було. Через деякий час повернувся ОСОБА_8 , вона разом із ОСОБА_13 його заспокоїли та відправили спати. Приблизно через 10 хвилин після цього до неї підійшла невістка ОСОБА_15 , яка повідомила, що ОСОБА_12 погано, почалась блювота. Вважаючи, що це є наслідком алкогольного отруєння, його обтерли та поклали на бік. Після цього, разом із ОСОБА_13 вони завершили прибирання та розійшлись. О 05:00 год., прокинувшись, щоб обійти худобу, ОСОБА_10 виявила, що ОСОБА_12 не стало краще, одразу викликали швидку допомогу, яка приїхала близько 07:00 год. та забрала ОСОБА_12 до Ярмолинецької ЦРЛ. Там почалися судоми і лікарі сказали про необхідність відправки ОСОБА_12 до лікарні у м. Хмельницький. В Хмельницькій обласній лікарні після проведеного МРТ було встановлено наявність черепно-мозкової травми, необхідність оперативного втручання без будь-яких гарантій його успішності. Операція була проведена, 12.11.2018 р. їх допустили у палату, а зранку 13.11.2018 р. по телефону повідомили, що ОСОБА_12 помер.
Вважає, що дії ОСОБА_8 були умисними, оскільки він висловлювався про цей інцидент словами, що не лише ОСОБА_12 батька бити.
Свідок ОСОБА_15 повідомила. що перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_12 .. Між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 постійно були конфлікти, оскільки ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння бив ОСОБА_10 та її. ОСОБА_12 захищав матір.
11.11.2018 р., після святкування дня народження її дитини близько 23:00 год. гості розійшлись, а ОСОБА_12 та вона пішли спати у кімнату до дитини. Через деякий час близько 01:00 год. вона почула, що ОСОБА_8 , почав обурюватись через те, що його відправляли спати, шумів, гримав дверима, чула шум від поваленого столу та побитого посуду. Через щілину у нещільно зачинених дверях вона бачила, що ОСОБА_8 тримав у руках біту.
ОСОБА_12 прокинувся побоюючись, що ОСОБА_8 своїми діями розбудить дитину, він вийшов із кімнати його вгамувати. ОСОБА_8 підкликав його до себе, говорячи, що це йому не батька бити. Після цього вона почула крик ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_8 дитину варив. Самого удару палицею вона не бачила. ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , вона, ОСОБА_14 кинулись розбороняти ОСОБА_8 та ОСОБА_12 ..
Після цього вона відвела ОСОБА_12 спати. Усю ніч йому було погано, на ранок він не рухався, на лобі з`явився синець. Тоді викликали швидку допомогу, відвезли ОСОБА_12 у Ярмолинецьку ЦРЛ, а звідти у Хмельницьку обласну лікарню, де ОСОБА_12 прооперували та він помер. Коли ОСОБА_12 перебував у комі, ОСОБА_8 казав, що він йому відімстив.
Допитаний в судовому засіданні першої інстанції неповнолітній ОСОБА_14 показав, що близько 01:00 год. 12.11.2018 р., після святкування, ОСОБА_10 сказала його батькові - ОСОБА_8 йти спати. ОСОБА_8 розізлився, шумів, бігав по хаті, умисно перевернув стіл із посудом. ОСОБА_10 почала його сварити. ОСОБА_8 , з вулиці приніс дерев`яну палицю та кинув біля себе на диван. На шум вийшов ОСОБА_12 , сказав, щоб ОСОБА_8 , перестав кричати, почалася сварка. При вході ОСОБА_12 , ОСОБА_8 взяв палицю і загрозливо рушив на зустріч ОСОБА_12 , однак, ОСОБА_12 першим його вдарив кулаком в лице, від чого пішла кров. ОСОБА_8 в ході бійки вдарив ОСОБА_12 палицею по голові. Ствердив, що він бачив нанесення удару десь в область передньої частини голови. ОСОБА_10 та ОСОБА_13 розбороняли бійку. Коли ОСОБА_13 притисла руку ОСОБА_8 , якою він тримав палицю, до стола, ОСОБА_14 вихопив біту у батька.
Згідно показань свідка ОСОБА_13 слідує, що після завершення святкування, обурившись вказівкою йти спати, ОСОБА_8 шумів, умисно перевернув стіл, влаштував сварку із ОСОБА_10 .. На шум із своєї кімнати вийшов ОСОБА_12 , який загрозливо повідомив ОСОБА_8 , що той зіпсував іменини. Напевно, ОСОБА_12 наніс перший удар кулаком ОСОБА_8 .. Почалась бійка. В руках у ОСОБА_8 виявилась палиця, він розмахував нею та наніс удар ОСОБА_12 , куди саме вона не змогла уточнити. Вона та ОСОБА_10 розбороняли бійку, в ході чого цю палицю з рук ОСОБА_8 вихопив неповнолітній ОСОБА_14 та вибіг з нею на вулицю. Слідом вийшов і ОСОБА_8 .. Згодом вона пішла додому. Решта інформації їй відома зі слів інших осіб.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що вона є матір`ю ОСОБА_8 .. Під час бійки вона не була присутня, про події їй відомо зі слів інших осіб, які були допитані у судовому засіданні. Ствердила, що близько 2,5 років тому ОСОБА_10 покинула ОСОБА_8 , проживала окремо. ОСОБА_8 підозрював її у подружній зраді, внаслідок чого у них були конфлікти, спровоковані ОСОБА_10 , в ході яких ОСОБА_12 ставав на сторону матері. Вважає, що причиною смерті ОСОБА_12 стало невчасне надання медичної допомоги.
В судовому засіданні першої інстанції досліджено речовий доказ дерев`яну палицю кустарного виробництва, опис якої відповідає показам свідків. Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.11.2018 р. (а.к.п. 11 - 29), вона була виявлена на подвір`ї будинку, де фактично проживає ОСОБА_8 АДРЕСА_2 .
Висновком експерта №13 судово-цитологічного відділення від 06.02.2019 р. (а.к.п. 133 - 134) підтверджується, що при судово-цитологічному дослідженні дерев`яної палиці типу бити кустарного виробництва сліди крові та епітеліальні клітини з ядрами не виявлені, але виявлені потожирові виділення, в яких знайдені антигени В, Н ізосерологічної системи АВ0 та можуть походити від особи (осіб), в крові та виділеннях якої (яких) є знайдені антигени В, Н ізосерологічної системи АВ0, у т.ч. можуть походити і за рахунок потожирових виділень ОСОБА_12 .. Оскільки антиген В ОСОБА_8 не властивий, можна припустити, що знайдені потожирові виділення на дерев`яній палиці типу біти (звуженій частині), - не можуть походити від ОСОБА_8 ..
Судово-медичний експерт ОСОБА_17 в процесі розгляду справи судо першої інстанції показала, що не виявлення відповідного антигену не свідчить про те, що обвинувачений палицю не тримав, а наявність антигену, на відміну від експертизи ДНК, не дає підстав стверджувати, що палицю тримала конкретна особа. Відсутність відповідного антигену може бути пов`язана із тим, що особа, яка тримала палицю, не пріла, вимила руки, антиген міг бути невиявлений під впливом бруду чи опадів. Наявність антигену В може бути викликана діями мікроорганізмів.
За даними висновку експертизи №1814 від 04.12.2018 р. (а.к.п. 61) встановлено, що шматочків з внутрішніх органів від трупа ОСОБА_12 встановлено повнокрів`я досліджуваних органів, набряк головного мозку, субарахноїдальний крововилив та ділянки забою в головному мозку, ділянки фрагментації м`язових волокон міокарду, помірний набряк міжволоконної сполучної тканини міокарду, поширені ділянки емфіземи з дистелектазами в легенях, дистрофія нирок і печінки, в м`яких тканинах лобної ділянки зліва вогнищевий крововилив з гемолізованих еритроцитів з дифузною вираженою поліморфноядерною лейкоцитарною інфільтрацією.
Висновком експерта №629 від 06.12.2018 р. (а.к.п. 57 - 59) підтверджується, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна лобної ділянки голови, продовгастого крововиливу м`яких тканин голови зліва з внутрішньої сторони, крововиливу під тверду мозкову оболонку зліва, крововиливу під м`яку мозкову оболонку зліва, забій речовини головного мозку правої півкулі, що могли утворитись від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено, дерев`яною палицею. Ці тілесні ушкодження належать до тяжких, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причиновому зв`язку із настанням смерті. Причиною смерті є закрита черепно-мозкова травма (крововилив під тверду мозкову оболонку та м`яку мозкову оболонку із забоєм речовини головного мозку) як наслідок набряк головного мозку.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_18 показав, що отримані при житті ОСОБА_12 тілесні ушкодження виникли внаслідок удару і не могли виникнути внаслідок падіння. Відбувся розрив судини, через яку почала утворюватись гематома, яка розростаючись з часом, почала тиснути на головний мозок, що призводить до втрати свідомості. Цей процес може тривати до двох діб. Зауважень до правильності складання медичної документації у нього не виникло, помилку лікарів виключає. Хірургічне втручання в даному випадку є необхідним (показаним) для прибирання гематоми з-під твердої (субдуральної) мозкової оболонки, інакше смерть настала б скоріше. Гостра серцева недостатність, дистрофія нирок і печінки не були причиною смерті ОСОБА_12 .. Вони настали після хірургічного втручання безпосередньо перед настанням смерті як елементи процесу вмирання.
Висновком експерта №113 від 27.11.2018 р. (а.к.п. 73 - 74) підтверджується наявність у ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки) у вигляді синців, саден та крововиливів, які могли утворитись 12.11.2018 р. за вказаних обставин. Про це ж свідчить оглянутий в судовому засіданні речовий доказ футболка ОСОБА_8 зі слідами крові.
Так, з показів потерпілої та свідків вбачається, що конфліктна ситуація була спровокована ОСОБА_8 , який у нічну пору доби умисно порушував спокій, демонструючи своє невдоволення, що ОСОБА_12 , який вже відпочивав у окремій кімнаті, вийшов на шум, щоб вгамувати ОСОБА_8 та не дати йому розбудити дитину 11.11.2017 р.н.. Нанесення першого удару ОСОБА_12 було обумовлено викликаючою поведінкою ОСОБА_8 , який, замість того, щоб вгамуватись в ситуації, яка очевидно цього вимагала, погрозливо відреагував на зауваження ОСОБА_12 , згадавши старі образи. При цьому, ОСОБА_12 був беззбройний, значно молодший за віком, у той час як ОСОБА_8 тримав біля себе заздалегідь заготовлену дерев`яну палицю, яка не була йому потрібна у момент описуваних подій для жодної іншої мети, ніж як для нанесення тілесних ушкоджень.
Довідкою лікаря (а.к.п. 45) підтверджується, що на дату огляду - 13.11.2018 р. о 15:30 год. ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вживання алкогольних напоїв визнано обвинуваченим.
Зазначеними вище доказами спростовуються твердження обвинуваченого про те, що дерев`яної палиці він в руках не тримав та не наносив ОСОБА_12 нею ударів.
Зазначені докази узгоджуються з іншими наведеними письмовими і речовими доказами по справі, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав ставити їх під сумнів. При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного його вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_19 , під час судового розгляду, не встановлено.

Ці, та інші, наведені у вироку докази, переконливо свідчать про те, що ОСОБА_8 своїми діями, заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження потерпілому, що спричинило його смерть.
Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України, є правильною.

Твердження сторони захисту про необхідність перекваліфікації його дій на ч.1 ст.119 КК України, як убивство з необережності, оскільки психічне ставлення з боку винного є різним, є безпідставними, так як сукупність зібраних та досліджених судом доказів підтверджує вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Специфіка вбивства з необережності, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.119 КК, полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Тобто, вбивство з необережності, на що наполягає сторона захисту, має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, використовуючи таке знаряддя злочину як дерев`яна палиця, заподіяв потерпілому удар у життєво-важливий орган, свідомо припускаючи настання тяжких наслідків від таких своїх дій, проте байдуже ставився до їх настання.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_8 умисно завдаючи удару дерев`яною палицею потерпілому, розраховував на можливе поранення потерпілого і свідомо припускав настання негативних наслідків таких дій.

Зазначені обставини вказують на наявність у діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і виключають можливість кваліфікації його дій за ознаками вбивства через необережність.

Висновки суду щодо оцінки доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 , на що є посилання в апеляційній скарзі, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України. Доводи захисника про зворотнє позбавлені підстав.

Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному окремо взятому доказу, так і доказовій базі в цілому.
Оцінку доказам, в тому числі їх допустимості, суд, у відповідності до положень ст.89 КПК України, надає в нарадчій кімнаті, під час ухвалення судового рішення, що і було зроблено, так як вирок суду містить докладні мотиви на спростування доводів сторони захисту про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_8 .
Упродовж розгляду справи місцевий суд, з`ясувавши, передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмету доказування, встановив факт вчинення злочину й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину.
Всупереч твердженням апелянта, фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримані в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст.84 КПК є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне, та про істотне порушення судом приписів ст.94 цього Кодексу, захисником не наведено.
А відтак, посилання на захисника на розбіжності у показах свідків, не знайшли свого підтвердження в процесі апеляційного розгляду.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, застосовуючи вказаний стандарт доказування, в цій справі, суд обґрунтовано врахував сукупність доказів у комплексі.
Необґрунтованими є доводи апелянта і щодо інших, допущених у кримінальному провадженні порушень кримінального процесуального закону, оскільки таких порушень, які могли б вплинути на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 , правильності кваліфікації його дій і поставити під сумнів законність та обґрунтованість вироку суду і відповідно до ст. 409 КПК України були б підставою для його скасування, колегією суддів не виявлено.

Покарання за злочин, у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років ОСОБА_8 призначено у відповідності до положень ст.ст.65, 70 КК України та у межах санкцій ч.2 ст.121 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, судом враховані фактичні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який є тяжким, особу винного, відсутність судимостей, посередню характеристику за місцем проживання, поведінку обвинуваченого, який після скоєння злочину та до моменту настання смерті ОСОБА_12 виправдовував свою поведінку, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обтяжуючою покарання обставиною судом визнано є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Пом`якшуючих покарання обставин не встановлено.
А тому, з урахуванням вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що суд обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.
Відтак, призначене ОСОБА_8 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

Керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника без задоволення.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4