Справа № 755/3561/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченої про звільнення від кримінальної відповіданості у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2020 за № 0001212 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України, у порядку ст. 46 даного Кодексу, установив:

на розгляду у даному місцевому суді перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2020 за № 0001212 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України, та у ході розгляду якого обвинуваченою було заявлено клопотання про її звільнення від кримінальної відповіданості у порядку ст. 46 даного Кодексу.
Надалі, обвинувачена у ході судового розгляду вказала, що уважає слушним дане звернення залишити без розгляду, з огляду на що Суд дослідивши матеріали судового провадження, заслухавши думку прокурора приходить до наступного.

Однією з форм вираження принципу демократичної організації держави у кримінальному судочинстві є змагальність і диспозитивність як загальні засади кримінального провадження.
Згідно зі статтею 22 КПК України змагальність передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими зазначеним Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Диспозитивність відповідно до положень статті 26 КПК України полягає в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, як і суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені до його повноважень зазначеним Кодексом.
З урахуванням того, що діюче кримінальне процесуальне законодавство України передбачає, що сторона захисту здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійною у своїй процесуальній діяльності.
Зазначена правова норма гарантує незалежність учасникові провадження у виборі способу використання своїх прав передбачених КПК.
Процесуальна самостійність і свобода учасників провадження у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.
Завданням суду є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Тобто, системний аналіз положень КПК України свідчить, що подання того чи іншого клопотання у конкретному кримінальному провадженні є правом особи, а не обов`язком через, що реалізується нею на власний розсуд.

Таким чином, право подачі заяви про залишення такого клопотання без розгляду також являється таким правом, оскільки полягає у вільній реалізації свого права у спосіб передбачений КПК України, чим власне і гарантується право учасників провадження у виборі способу використання своїх прав, передбачених цим Кодексом.
З положень ч. 6 ст. 9 вказаного Кодексу випливає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
За таких обставин, суд вважає за необхідне за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, беручи до уваги положення ст. 7, ч. 2 ст. 8, ч. 5 і ч. 6 ст. 9 КПК України, клопотаннязалишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. 1-29, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

клопотання обвинуваченої про звільнення від кримінальної відповіданості у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2020 за № 0001212, у порядку ст. 46 КК України залишити без розгляду.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 14:00 год. 28.12.2020.

С у д д я Оксана БІРСА