справа № 361/7686/20
провадження № 1-кп/361/527/21
УХВАЛА
13 січня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002536 від 02.10.2020, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Сухиня Бобровицького району Чернігівської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не судимому, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
04 листопада 2020 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0002536 від 02.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Прокурор у судовому засіданні, посилаючись на неможливість проведення підготовчого судового засідання, у зв`язку з неявкою потерпілого ОСОБА_6 , просив суд розглянути клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою строком на 60 днів, який закінчується 23 січня 2021 року, мотивуючи обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаним з проникненням до іншого приміщення, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, продовженням існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що полягає в можливості обвинуваченого переховуватися від суду, так як обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків у місті Бровари та Броварському районі та він не мешкає на даній території, будучи раніше судимим, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки 20 вересня 2020 року був засуджений вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у суді проти задоволення даного клопотання прокурора заперечували, просили суд у його задоволенні відмовити, посилаючись на недоведеність наведених прокурором ризиків, вказуючи на те, що сама по собі тяжкість покарання, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, суд дійшов наступних висновків.

У ч. 3 ст. 315 КПК України унормовано, що під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження суд має право обрати, змінити чи скасувати обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід; при розгляді таких клопотань суд дотримується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу, статтею 184 якого передбачено ініціювання прокурором застосування запобіжного заходу шляхом звернення до суду з клопотанням, що повинно відповідати вимогам вказаної статті.

25 листопада 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 23 січня 2021 року, одночасно йому визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 43940 грн., із покладенням на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Конституційний Суд України у Рішенні № 7-р/2019 від 25 червня 2019 року дійшов висновку, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, визначених законами України; обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина та виключно на підставі вмотивованого рішення суду.

За змістом ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Посилання прокурора на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що не може бути перевірено судом на даній стадії, є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не є жителем міста Бровари та Броварського району Київської області та не має міцних соціальних зв`язків на цій території, тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ймовірність переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, а також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що полягає у можливості вчинення ним інших кримінальних правопорушень, про що свідчить засудження його 20 вересня 2020 року вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі, проти чого обвинувачений та захисник не заперечували, хоча відомості про набрання цим вироком законної сили відсутні, а також перебування у провадженні цього ж суду іншого кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що будь-які менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать дотримання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час судового розгляду, що зумовлює продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 13 березня 2021 року.

Керуючись ст. ст. 369, 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 13 березня 2021 року та утримувати його в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Визначену ОСОБА_4 ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2020 року заставу в розмірі 43940 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) грн. та покладені на обвинуваченого процесуальні обов`язки залишити без змін.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в кримінальному провадженні № 0002536 від 02.10.2020.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1