Номер провадження:1-кп/521/845/21
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
03 лютого 2021 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії підготовчого провадження розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000499 від 04.03.2019 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаїв, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , обвинуваченої у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачена ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
1.1.Судом проводилось підготовче судове засідання і вирішувались питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду обвинувального акту у відношенні ОСОБА_3 яка обвинувачується у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 385 КК.

1.2.Прокурор також в порядку ч. 2 ст. 315 КПК, заявив клопотання про виклик свідків у судове засідання.

1.3.Окрім того, судом проводився розгляд клопотання адвоката про повернення обвинувального акту прокурору, з підстав невідповідності його вимогам ст. 291 КПК.

1.4.Підготовче судове засідання призначено і проводилось на підставі вимоги ч. 1 ст. 314 КПК.

1.5.Розгляд клопотання про виклик свідків зі сторони обвинувачення розглядалось за ініціативою прокурора ОСОБА_4 .

1.6.Розгляд клопотання про повернення обвинувального акту проводився за ініціативою адвоката ОСОБА_5 .

2.Встановлені судом обставини.
2.1.До Малиновського районного суду м. Одеси, надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000499 від 04.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК.
2.2.В теперішній час всі учасники кримінального провадження знаходяться у стадії підготовчого провадження.

3.Позиції сторін кримінального провадження.
3.1.Прокурор в судовому засіданні виступив в порядку ст. ст. 314-315 КПК та просив призначити до судового розгляду обвинувальний акт. Також прокурор, заявив клопотання, у випадку призначення до судового розгляду обвинувального акту, викликати до суду свідків обвинувачення.

3.2.Захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти виклику свідків, у випадку призначення до судового розгляду обвинувального акту. Одночасно, адвокат заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, з підстав невідповідності його вимогам ст. 291 КПК.

3.3.Обвинувачена підтримала думку свого захисника.

3.4.Щодо клопотання захисника, прокурор заперечував проти його задоволення, оскільки вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК. Обвинувачення висунуте ОСОБА_3 є твердженням прокурора про певні встановлені обставини правопорушення.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд.
4.1.Вивчивши наявні у суду матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченої, суд вважає за можливе призначити до судового розгляду обвинувальний акт, з наступних підстав.

4.2.Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт підсудний Малиновському районному суду м. Одеси, підстав для закриття кримінального провадження за обвинувальним актом не має, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК. Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

5.Клопотання прокурора про виклик свідків.
5.1.Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовані питання передбачені ст. 315 КПК.

5.2.Прокурор одночасно з виступом в порядку вимог ст. ст. 314, 315 КПК заявив клопотання про виклик свідків сторони обвинувачення в судове засідання. Окремо зобов`язався надати письмове клопотання в якому викласти коло таких свідків.

5.3.Оскільки сторона захисту не заперечувала проти виклику свідків, у випадку призначення до судового розгляду обвинувального акту, суд враховуючи засаду змагальності сторін, вважає, що підстав для втручання у порядок дослідження доказів у даному випадку не має. Відповідно приймає рішення про задоволення клопотання прокурора. Порядок виклику свідків та коло суб`єктів допиту, суд вважає можливим визначити під час судового розгляду, за участю всіх учасників судового провадження.

6.Мотиви, неврахування доводів сторони захисту, щодо повернення обвинувального акту.
6.1.Суд вважає, що заявлені стороною захисту порушення органу досудового розслідування та прокурора не є таким, що перешкоджають призначенню до судового розгляду обвинувального акту.

6.2.Так, суд не погоджується з доводом сторони захисту, що фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення ОСОБА_3 викладені таким чином, що дають підстави вважати, що обвинувальний акт стосується обвинувачення не тільки самої ОСОБА_3 , а й інших, прямо зазначених осіб.

6.3.Позиція сторони захисту у даному випадку, на думку суду є дещо дивною, стосовно питання захисту інтересів ОСОБА_3 . Така думка суду випливає з того, що навіть якщо припустити, що обвинувачення у вказаному провадженні містить твердження про винуватість інших осіб, не є зрозумілим яким чином таке порушення впливає на порушення прав обвинуваченої ОСОБА_3 . Такий виклад обставин, може лише порушувати презумпцію невинуватості інших осіб.

6.4.Загальновідомо, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК /п. 13, ч. 1 ст. 3 КПК/.

6.5.Фактично між повідомленням про підозру та обвинуваченням існує певна різниця у наявності доказів, які впливають на свідомість суб`єкта кримінального процесу, який доводить обвинувачення. При наявності певної кількості доказів, слідчий (детектив) або прокурор вважають, що їх достатньо для обвинувачення особи у суді. Як у випадку підозри так і у випадку обвинувачення, такі твердження є певним чином розумні припущення, про вчинення особою правопорушення.

6.6.Така правова позиція, узгоджується в тому числі і з позицією Європейського суду з прав людини. Наприклад у Рішенні ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, (Заява № 66561/01) у п. 70 Судом зазначено, що «Обвинувачення» відповідно до положень статті 6 параграфа 1 Конвенції може бути визначено як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин», визначення, яке також відповідає критерію, що «ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась».

6.7.У даному випадку, напевно вирішальним повинне бути зміст такого обвинувачення, а не форма. Тобто особа, якій пред`являється обвинувачення повинна розуміти зміст обвинувачення, для того, щоб змогти належним чином захищати себе. Сама форма у такому випадку, не відіграє вирішального значення, оскільки не спотворює таке обвинувачення до неможливості його сприйняття та розуміння.

6.8.Про таку правову позицію знову таки свідчить практика ЄСПЛ. Так, у п. 52 Рішення ЄСПЛ у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року (Заява № 16404/03), Судом зазначено, що «Спосіб застосування пункту 1 і пункту 3(с) статті 6 Конвенції на етапі досудового слідства залежить від особливостей відповідного провадження та обставин конкретної справи. Момент, з якого стаття 6 застосовується в «кримінальних» справах, також залежить від обставин самої справи, оскільки провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу «матеріально-правовій», а не «формальній» концепції «обвинувачення» у значені пункту 1 статті 6 Конвенції.

6.9.Відповідно, суд віддає перевагу «матеріально-правовій» концепції змісту «обвинувачення», яке очевидно є зрозумілим, оскільки розкриває як зміст фактичних обставин так, і правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону, і статті закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення. Всі обставини, що описані в обвинувальному акті та висловлені у формі твердження про обвинувачення, очевидно узгоджуються як і з законом так і з думкою про право прокурора на розумні припущення у формі обвинувачення.

6.10.Інше питання постає, коли суд буде ухвалювати остаточне судове рішення у вказаному провадженні, де безумовно, повинна враховуватись одна з головних засад кримінального провадження презумпція невинуватості. Вказане питання буде враховано судом.

6.11.Доводи, що наявності виправдувального вироку щодо певних осіб, взагалі на думку суду до питання повернення обвинувального акту не мають жодного значення.

6.12.Що стосується твердження прокурора на аркуші 13 обвинувального акту, суд сприймає його як певним чином технічну помилку, яка може бути усунута під час судового розгляду. Така форма висловлення своєї правової позиції у обвинувальному акті також на думку суду не може перешкодити призначенню обвинувального акту до судового розгляду.

6.13.Враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне відмовити в задоволені клопотання захисника ОСОБА_5 щодо повернення обвинувального акту прокурору, оскільки вказані ним порушення не є такими що перешкоджають судовому розгляду.

5.14.Постановляючи ухвалу, суд керується ст. ст. 314, 315, 316 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

1.1.Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 385 КК на 12.02.2021 року на 10 годину 00 хвилин у приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси (каб. № 303) у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченої, її захисника.

1.2.В задоволені клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 відмовити.

1.3.Клопотання прокурора, щодо виклику свідків в судове засідання задовольнити. Порядок виклику та коло суб`єктів виклику узгодити під час судового розгляду.

1.4.Про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомити прокурора який закріплений за вказаним провадженням, обвинувачену, її захисника.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
2.1.Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

2.2.Ухвала суду оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: ОСОБА_1