У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.09.2020 Справа №607/14031/20 Провадження №1-кс/607/6076/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 20.06.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000048 від 02.03.2018 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що копію зазначеної постанови він отримав на адвокатський запит 19.08.2020року. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що таких висновків про наявність підстав для закриття провадження слідчий дійшов без виконання усіх необхідних процесуальних дій для прийняття об`єктивного та неупередженого рішення.Постанова у вказаному кримінальному провадженні не містить обґрунтувань відсутності складу злочину за вчинення конкретних, окремо визначених діянь кожного із працівників патрульної поліції, які полягали в нанесенні удару потерпілому, які завдали фізичного болю шляхом тиснення ногою тіла потерпілого до землі, а також нанесення ним легких тілесних ушкоджень шляхом тиснення правою рукою обличчя потерпілого до землі. Більше того, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000048 від 02 березня 2018 року здійснювалось за ознаками злочину передбаченого ч.І ст.365 КК України, тобто предметом доказування було умисне вчинення працівниками правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, та які завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян. Однак, згідно із встановлених обставин у кримінальному провадженні №0000048 від 02 березня 2018 вбачаються обґрунтовані ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, а саме умисне вчинення працівниками правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, які супроводжувалися насильством та болісними діями над потерпілим із одночасним застосуванням спеціальних засобів.
Вважає, що оскаржувана постанова винесена слідчим передчасно, всупереч вимогам ст.110 КПК України, у постанові не зазначено у зв`язку із відсутністю якого складу кримінального правопорушення прийнято відповідне рішення (чи то ч.1 ст. 365, чи то ч.2 ст. 365 КК України).
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 не з`явився, подано заяву про розгляд скарги у їх відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, тобто не скористався своїм правом на доведення правомірності оскаржуваної постанови.

Слідчий суддя, заслухавши доводи скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

В ч.1 ст.303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 20.06.2018 року кримінальне провадження за №0000048 від 02.03.2018 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 365 КК України, закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст. 9 КПК України).

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В ст.284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами кримінального провадження, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постанова у вказаному кримінальному провадженні не містить обґрунтувань відсутності складу злочину за вчинення конкретних, окремо визначених діянь кожного із працівників патрульної поліції, які полягали в нанесенні удару потерпілому, які завдали фізичного болю шляхом тиснення ногою тіла потерпілого до землі, а також нанесення ним легких тілесних ушкоджень шляхом тиснення правою рукою обличчя потерпілого до землі.
Більше того, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000048 від 02 березня 2018 року здійснювалось за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.365 КК України, тобто предметом доказування було умисне вчинення працівниками правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, та які завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян.
Закриваючи кримінальне провадження за №0000048 від 02.03.2018 року слідчий у постанові вказав, що підставою закриття провадження було не встановлення органом досудового розслідування істотної шкоди потерпілому, яка мала становити 100 і більше неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Однак, згідно із встановлених обставин у кримінальному провадженні №0000048 від 02 березня 2018 вбачаються обґрунтовані ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, а саме умисне вчинення працівниками правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, які супроводжувалися насильством та болісними діями над потерпілим із одночасним застосуванням спеціальних засобів.
Велика Палата Верховного Суду у справі №301/2178/13-к сформувала правовий висновок, згідно із яким об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України вичерпується діями, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень і містять принаймні одну з ознак: супроводжуються насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування. Заподіяння наслідків у вигляді істотної шкоди в розумінні п. 3 примітки до ст. 364 КК України не є обов`язковою для кваліфікації дій за ч. 2 ст. 365 цього Кодексу.
З огляду на викладене слідчий суддя приходить до переконання, що скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 20.06.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000048 від 02.03.2018 року підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова, якою було закрито кримінальне провадження №0000048 від 02.03.2018 року, є передчасною, не вмотивованою та такою, що підлягає скасуванню, так як із оскаржуваної постанови не слідує належного обґрунтування слідчим мотивів її винесення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні слідчі дії, за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 20.06.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000048 від 02.03.2018 року задовольнити.
Постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 20.06.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000048 від 02.03.2018 року скасувати.

Направити ухвалу в СУ ГУНП в Тернопільській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала до оскарження не підлягає

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1