Провадження №11-кп/801/1288/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2020, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2020 у справі за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначено судовий розгляд та одночасно продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим строком на 60 днів, починаючи з 09.10.2020, до 07.12.2020, включно, без альтернативи внесення застави.
Посилаючись на існування ризиків, які були враховані при застосуванні до обвинувачених виключного запобіжного заходу та при продовженні його строку, суд вважав, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну дисципліну обвинувачених, а тому продовжив строк тримання під вартою обвинувачених, зокрема, і ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, винести нове рішення, яким в задоволенні клопотання слідчого про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою відмовити повністю, застосувавши при цьому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Апелянт вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_8 оформлене не належним чином, не вручено учасникам процесу копії клопотання. Судом не перевірено обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри, не з`ясовано чи існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та не перевірено наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Суд апеляційної інстанції вважає, що з врахуванням даних про особу ОСОБА_8 , які перевірялися судом першої інстанції, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби обвинуваченого здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
На даний час, стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам, та, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, існує значна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_8 порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.
Більш того, стороною захисту не наведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу.
Самі по собі позиція потерпілого щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому у зв`язку з відшкодуванням йому збитків, на яку посилається захисник, без наявності будь-яких інших підстав, не може стати підставою для задоволення апеляційних вимог.
Суд апеляційної інстанції вважає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції правильно задовольнив клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу.
Більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про порушення кримінального процесуального закону в частині не дотримання прокурором процедури подання клопотання, адже клопотання було заявлено в судовому засіданні з наведенням відповідного мотивування, що зафіксовано в журналі судового засідання та на носії технічного запису. За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказуючи на необхідність розгляду питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою, стаття не містить вимоги про необхідність подання письмових клопотань.
З огляду на вказане, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2020, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4