У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.08.2020 Справа №607/12581/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника-адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу представника скаржника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на постанову т.в.о. слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 17.07.2020 року про закриття кримінального провадження №0001684 від 23.06.2015 року,
ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернулася адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на постанову від 17.07.2020 року про закриття кримінального провадження №0001684 від 23.06.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.381, ч.1 ст.358, ч.2 ст.190, ч.1 ст.382 КК України, мотивуючи тим, що вказана постанова є необґрунтована, передчасна, вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, яка підлягає скасуванню.

Представник скаржника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній та просить її задовольнити.

Будучи присутнім в попередньому судовому засіданні т.в.о. слідчого ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 щодо задоволення скарги заперечив, вказав, що по даному кримінальному провадженні проведені усі необхідні слідчі дії та ним законно прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та витребуванні матеріали кримінального провадження №0001684 від 23.06.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.381, ч.1 ст.358, ч.2 ст.190, ч.1 ст.382 КК України, приходить до наступного висновку.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

У ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Із змісту ст. 110 КПК України вбачається, що постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки вона належним чином не вмотивована, у ній не наведено обґрунтування з посиланням на зміст обставин кримінального провадження, які стали підставою для прийняття такого рішення.

В оскаржуваній постанові т.в.о. слідчого посилається на покази ОСОБА_6 та зазначає, що він допитаний у кримінальному провадженні як потерпілий, однак вказане не відповідає матеріалам кримінального провадження, оскільки процесуальний статус ОСОБА_6 визначений як свідка та кримінальне провадження містить його протокол допиту в якості свідка (а.к.п.151-154).

Крім цього, формулювання т.в.о. слідчого у постанові про закриття кримінального провадження про те, що допитаний в якості свідка ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001918 та потерпілий ОСОБА_8 надали такі самі покази, як і в кримінальному провадженні № 0003597 не є доречним та не зрозумілим залишається їх суть та зміст, крім того, ОСОБА_8 в межах кримінального провадження, по якому винесена оскаржувана постанова всупереч твердженням т.в.о. слідчого не визнавався потерпілим.

Окрім того, у постанові, як на одну із підстав для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, т.в.о. слідчого посилається на те, що твердження потерпілого ОСОБА_4 про шахрайські дії ОСОБА_8 є безпідставними, надуманими, правова оцінка яким надана у межах кримінального провадження, у якому прийнято рішення про наявність достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України, що є грубим порушенням норм законодавства та презумпції невинуватості, оскільки вина ОСОБА_4 в іншому кримінальному провадженні не встановлена обвинувальним вироком суду.

У постанові від 17.07.2020 року вказано, що додатково допитаний ОСОБА_7 надав аналогічні покази, хоча не зрозуміло, до яких саме показів пояснення свідка становлять аналогію. Зазначення у постанові того, що ОСОБА_6 відмовився від додаткового допиту та одночасного допиту та в усній формі повідомив, що наполягає на показах, наданих ним раніше та не бачить доцільності в одночасному допиті не може слугувати підставою для прийнття рішення, оскільки жодними письмовими доказами даний факт не підтверджений, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що усна розмова між представником органу досудового розслідування та свідком взагалі існувала.

Крім того, посилання т.в.о. слідчого в оскаржуваній постанові на те, що ОСОБА_4 не надав жодних доказів на спростування трьох почеркознавчих експертиз, отриманих за його клопотанням не є коректним, оскільки відповідно до положень ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, в тому числі, щодо події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Статтею 110 КПК України імперативно зазначено вимоги, які ставляться до постанови слідчого, а саме того, що резолютивна частина постанови повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Всупереч вимогам вищевказаної статті КПК України резолютивна частина постанови про закриття кримінального провадження від 17.07.2020 року не містить належного змісту прийнятого процесуального рішення, оскільки відомості внесені до ЄРДР та розслідування в межах кримінального провадження проводилося за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.381, ч.1 ст.358, ч.2 ст.190, ч.1 ст.382 КК України, однак т.в.о. слідчого обмежується зазначенням лише того, що кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, не даталізовуючи, якого саме, зважаючи на те, що досудове слідство було проведене за кількома статтями КК України.

Крім того, резолютивна частина постанови містить дані про те, що копію постанови слід направити прокурору м. Тернополя, посади якої на даний час не існує.

Встановлено, що в процесі досудового розслідування в межах даного кримінального провадження було декілька разів винесено посадовими особами органу досудового розслідування постанови про закриття кримінального провадження, які в подальшому були скасовані або постановами прокурора, або ухвалами слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в яких висвітлено недоліки роботи під час здійснення досудового слідства та рекомендовано виконати дії, які вказані у мотивувальних частинах рішень слідчих суддів.

Так, за час досудового розслідування за результатами розгляду скарг представників ОСОБА_4 були постановлені ухвали про скасування постанов про закриття кримінального провадження, а саме: 21.12.2015 року (справа № 607/18807/15-к), 26.02.2016 року (справа № 607/1485/16-к), 29.12.2016 року (справа № 607/1485/16-к), 27.10.2017 року (справа № 11952/17), 10.07.2018 року (справа № 607/10749/18), при цьому аналізом матеріалів закритого кримінального провадження встановлено, що слідчий, у провадженні якого перебувало кримінальне провадження №0001684 від 23.06.2015 року усунув не всі недоліки, які викладені у вищенаведених ухвалах.

На даний час залишається невиконаною вимога, зазначена у вказівках прокурора в порядку ст.36 КПК України та вказана в ухвалах слідчих суддів про долучення до матеріалів кримінального провадження завіреної копії судового рішення, яке набрало законної сили про стягнення боргу з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 , що має важливе значення для подальшого розслідування, з огляду на те, що вказане рішення є предметом дослідження кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України (умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили), відомості про яке внесені до ЄРДР. Наявне та долучене до матеріалів кримінального провадження рішення суду від 28.12.2015 року за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , третя особа Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання права власності на майно, виключення майна з акту опису та зняття арешту до предмету, об`єкту злочину відношення не має.

Також, залишилася невиконаною вказівка прокурора в частині допиту державного виконавця ОСОБА_10 з приводу відомих йому обставин виконавчого провадження.

Окрім того, встановлено, що залишився не допитаний повторно потерпілий ОСОБА_4 , на додаткових допитах якого наголошувалося, як в ухвалі слідчого судді, якою скасовувалася постанова про закриття кримінального провадження, так і наданих вказівках прокурора. Посилання слідчого, в тому числі і в постанові, яка оскаржується, на неявку ОСОБА_4 за викликом до слідчого є не доречними, оскільки матеріали закритого кримінального провадження не містять доказів того, що потерпілий був належним чином повідомлений про дату та час його допиту всупереч вимогам ст.ст.135-136 КПК України, які регламентують порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні та належне його підтвердження. Так, відповідно до ч.1 ст.136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Слідчий суддя звертає увагу, що належного підтвердження того факту, що ОСОБА_4 отримав повістку про виклик, яка напрявлялася слідчим матеріали кримінального провадження не містять.

Крім цього, виявлено, що у матеріалах кримінального провадження містяться копії ухвал слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до інформації, що містить охоронювану законом таємницю, що знаходиться в оператора рухомого (мобільного) зв`язку ПрАТ «Київстар» за номерами мобільних телефонів, якими користувався потерпілий, які належним чином не виконані та не отримано відповідний тимчасовий доступ до вищевказаної інформації.

Зважаючи на наведені обставини, з врахуванням того, що оскаржена постанова за формою та змістом, мотивами не відповідає вимогам КПК України, які ставляться до такого роду документів, з огляду на неповноту досудового розслідування, приходжу до висновку, що постанову т.в.о. слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 17.07.2020 року про закриття кримінального провадження №0001684 від 23.06.2015 року необхідно скасувати, а матеріали даного кримінального провадження - повернути в СВ СУ ГУНП в Тернопільській області для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно усунути недоліки, вказані у мотивувальній частині ухвали, після чого на основі ретельного аналізу здобутих доказів, всебічно, повно і неупереджено дослідити їх та всі інші обставини кримінального провадження, в тому числі і ті, на які посилається скаржник у скарзі, вчинивши усі необхідні слідчі та процесуальні дії ти прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу представника скаржника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на постанову т.в.о. слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 17.07.2020 року про закриття кримінального провадження №0001684 від 23.06.2015 року задовольнити.

Постанову т.в.о. слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 17.07.2020 року про закриття кримінального провадження №0001684 від 23.06.2015 року - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0001684 від 23.06.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.381, ч.1 ст.358, ч.2 ст.190, ч.1 ст.382 КК України направити в ТВП ГУНП в Тернопільській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1