справа № 462/6011/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження №0000755 від 28.03.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженою, судимої 19 листопада 2019 року Залізничним районним судом м.Львова за ч. 1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, ст.75 КК України на строк 1 рік 6 міс. позбавлення волі з іспитовим терміном 3 роки, проживаючої АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , 27.03.2020, близько 17 год. 40 хв., перебуваючи у магазині «7/23» ТОВ «Клевер Сторс», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 47 у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, діючи повторно, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутності уваги з боку потерпілої ОСОБА_4 та інших відвідувачів магазину, взяла із столу - робочого місця касира мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 7», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 699 польських злотих, що відповідно до курсу НБУ станом на 27.03.2020 становить 4 724,40 гривень, під чохлом якого знаходились гроші в сумі 10 гривень та 100 польських злотих, що згідно курсу НБУ станом на 27.03.2020 року становить 675,88 гривень, із яким в подальшому вийшла із приміщення магазину та в подальшому викраденим майном скористалася на власний розсуд.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у скоєному визнала повністю, зазначила, що підтверджує обставини скоєння нею кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, та пояснила, що вона дійсно 27.03.2020 року заходилась в магазині «7/23», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 47 у м.Львові, в проміжок часу між 17.00 год. та 18.00 год., та таємно викрала зі столу касира мобільний телефон. Просила суворо не карати, щиро кається.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 не оспорювала фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, що їй інкримінуються, доведена повністю. Її дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченої, її позитивну характеристику за місцем проживання, також те, що вона на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, визнала свою вину, висловила щире каяття у скоєному, сприяла розкриттю злочину, що суд відносить то обставин, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст..65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням вищевикладеного, наявністю обставин, що пом`якшують покарання та відсутністю обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації та попередження вчинення нею інших злочинів.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_5 вчинила новий злочин в період не відбутого покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 19 листопада 2019 року, суд вважає необхідним визначити остаточне покарання ОСОБА_5 відповідно за ст.71 КК України, частково приєднавши до основного покарання не відбуте покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України тапризначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до визначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 19 листопада 2019 року та остаточно призначити покарання у вигляді 1( одного) року 7 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 враховувати з 22 вересня 2020 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до дня набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Речові докази: диски із відеозаписами з камер відеоспостереження залишити при матеріалах справи; кепку чорного кольору з білою емблемою, куртку чорного кольору із білими полосами на рукавах, штани червоного кольору з полосами білого, чорного та червоного кольору, що зберігаються в камері схову Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області (порядковий номер книги обліку 240)- передати власнику ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1