Справа №295/9181/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000027 від 03.08.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 240 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2020 року слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням, посилаючись на те, що 03.08.2020 року до Житомирського РВП надійшов рапорт інспектора дізнання Житомирського РВП ОСОБА_6 , про те, що о 03.08.2020 року на землях Глибочицької ОТІ незаконно видобувають пісок. 03.08.2020 року внесено до ЄРДР відомості про кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, а 04.08.2020 року внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч 2 ст. 240 КК України.

У клопотанні вказано, що в ході досудового розслідування, 03.08.2020 року в період часу з 14-30 год. по 15-00 год. під час огляду місця події в с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області був вилучений автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого був завантажений пісок близько 22 т, при перевірці документів якого водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надав документи на автомобіль та товарно-транспортну накладну № РІ 160 від 03.08.2020 року, які відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та товарно-транспортної накладної належать ПП ВКП «ПРОСПЕКТ», юридична адреса якого: м. Житомир, вул. Ватутіна, 55. У подальшому 04.08.2020 року зазначені вантажний автомобіль із напівпричепом, а також пісок, що міститься в кузові цього транспортного засобу, та товарно-транспортну накладну визнано речовими доказами, про що винесено відповідну постанову, оскільки вони є речовими доказами у кримінальному провадженні і відповідають визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, будучи матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди злочину і є знаряддям вчинення злочину. Товарно-транспортна накладна не відповідає наказу № 363 від 14.10.1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні». Окрім того, встановлено, що на території Глибочицької ОТГ видобуток піску не здійснюється, що свідчить про незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Тому з метою забезпечення виконання завдання арешту майна, визначеного КПК України, а саме запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, та для проведення ряду слідчих та інших процесуальних дій із вищезазначеним майном, в тому числі проведення судової експертизи, слідчий просить накласти арешт на вантажний автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 , а також пісок, що міститься в кузові зазначеного транспортного засобу, та товарно-транспортну накладну № PI 160, які належать ПП ВКП «ПРОСПЕКТ» та були вилучені у ході проведення огляду місця події 03.08.2020 року, позбавивши власника, користувача та третіх осіб можливості їх відчуження, розпорядження та використання.

У судовому засіданні слідчий підтримала вимоги клопотання з викладених у ньому підстав, а також надала пояснення про те, що органом досудового розслідування не встановлено, де здійснюється незаконне видобування піску. Накладна є підробленою, оскільки до неї не внесено даних про пункт розвантаження.

Представник власника майна заперечував проти задоволення клопотання, пояснивши, зокрема, що викладені в клопотання слідчого обставини не доводять ознак вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 240 КК України, так як слідчим не встановлено навіть приблизного місця видобутку піску, який перевозився транспортним засобом, а вилучена у водія накладна не містить будь-яких ознак її підробки, вона була не повністю заповнена. Огляд місця події - транспортного засобу, належного ПП «ВКП ПРОСПЕКТ», було проведено незаконно особою, не уповноваженою проводити таку слідчу дії, без згоди володільця майна та без ухвали слідчого судді, без подальшого невідкладного звернення слідчого/прокурора до слідчого судді з клопотання про проведення обшуку.

Заслухавши пояснення слідчого та представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Статтею 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. При цьому клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як убачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та доданих до клопотання матеріалів, у кримінальному провадженні № 0000027 від 03.08.2020 року Житомирським РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування щодо незаконного видобутку піску на землях Глибочицької ОТГ та підроблення товарно-транспортної накладної за фактами, виявленими 03.08.2020 року під час огляду місця події - транспортного засобу марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого був завантажений пісок близько 22 т, під керуванням водія ОСОБА_7 , тобто за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Під час розгляду клопотання слідчим не наведено фактів та інформації, які б вказували на наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальний проступок за ч. 1 ст. 358 КК України та кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 240 КК України з огляду на наступне.

Так, об`єктивна сторона кримінального проступку за ч. 1 ст. 358 КК України виражається у таких формах: 1) підроблення посвідчення або іншого документа з метою використання його як самим підроблювачем, так і іншою особою; 2) збут підробленого документа; 3) виготовлення підроблених печатки, штампу або бланку; 4) збут таких штампів, печаток, бланків. Під підробленням документа потрібно розуміти як повне виготовлення сфальсифікованого документа, так і часткову фальсифікацію змісту справжнього документа. В останньому випадку (так звана переробка) перекручення істини відбувається шляхом внесення у документ неправдивих відомостей (виправлення, внесення фіктивних записів, знищення частини тексту, витравлення, підчистка, змивання, підробка підпису, переклеювання фотографій, проставлення на документі відбитка підробленої печатки тощо).

Проте в даному випадку клопотання слідчого не обґрунтоване жодною із зазначених вище форм об`єктивної сторони кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а зазначено про те, що товарно-транспортна накладна не відповідає наказу № 363 від 14.10.1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», так як до неї не внесено даних про пункт розвантаження, тобто вона не містить всіх необхідних відомостей, які мали бути внесені, що не можна вважати вчиненням дій щодо підроблення документу.

Статтею 240 КК України передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил охорони або використання надр, а саме за ч. 1 цієї статті за порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а за ч. 2 за порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення. Отже, за положенням ч. 2 цієї статті предметом злочину є корисні копалини загальнодержавного значення та не визнаються предметом злочину корисні копалини місцевого значення.

Незаконність видобування, яка є обов`язковою умовою визнання дій особи кримінально караними, означає, що видобування корисних копалин здійснюється без належним чином оформленого дозволу - акта про надання гірничого відводу або з відхиленням від умов, зазначених у цьому документі (наприклад, видобування за межами відведеної ділянки надр або з використанням недозволених для даного родовища методів і засобів видобування корисних копалин).

Однак серед наведених у клопотанні обґрунтувань не викладено обставин, які б вказували на те, що було вчинені дії стосовно незаконного видобутку корисних копалин (у даному випадку піску) загальнодержавного значення, що є кваліфікуючою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, а натомість як із матеріалів клопотання, так як із пояснень слідчого слідує, що органом досудового розслідування не було встановлено місця видобування піску, який перевозився в кузові транспортного засобу марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SHMITZ», д.н.з. НОМЕР_2 .

За наведених обставин слідчим не доведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вказані в клопотанні речі, на які слідчий за погодженням із прокурором просив накласти арешт, є доказами кримінального проступку за ч. 1 ст. 358 КК України та кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 240 КК України, що є необхідною та обов`язковою умовою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 170 КПК України. Тому клопотання не ґрунтується на положеннях закону, через що слідчий суддя не знаходить підстав для його задоволення.

Згідно із ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 94, 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000027 від 03.08.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 240 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали - о 15-50 год. 11.08.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1