ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1543/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2230/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185,
ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілого - ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року стосовно ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.05.2001 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.101 КК України до 2 року 6 місяців позбавлення волі;

- 19.08.2004 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.121, ст. 395, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 18.10.2012 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 06.03.2014 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.19, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст. 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;
- за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.
В силу ч.1 ст.70 КК України, призначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Цим же вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання:
- за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці;
- за ч. 2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
В силу ч.1 ст.70 КК України призначено покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_10 у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що 24.06.2016 року, приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_9 , знаходився на території ринку «Ярмарок Олексіївський», що розташований за адресою: м. Харків, пр. Л. Свободи, 43/5, де біля павільйону № НОМЕР_1 побачив велосипед марки «Mascotte ATTAK 29», який належить ОСОБА_13 , після чого у ОСОБА_9 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, ОСОБА_9 сів на велосипед марки «Mascotte ATTAK 29», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2353 від 23.05.2017 року становить 7358 грн. та поїхав у невідомому напрямку. У подальшому ОСОБА_9 викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 7358 грн.
16.11.2016 року близько 12:00 год, ОСОБА_9 прийшов до магазину «Пиво», що знаходиться по пр. Людвіга Свободи, 43/2, в м. Харкові, де підійшов до ОСОБА_14 та помітив, що ОСОБА_14 має при мобільний телефон марки «Nokia» моделі «105 Вlаск» та вирішив заволодіти цим телефоном.
У зв`язку з чим, ОСОБА_15 , діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, звернувся до ОСОБА_14 з проханням надати йому свій мобільний телефон «Nokia» моделі «105 Вlаск» в корпусі чорного кольору, та отримав цей телефон від останнього. Після цього, ОСОБА_9 , під приводом здійснення телефонного дзвінка до дружини, яка, з його слів, перебуває у лікарні, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_14 відволікся для того, щоб розрахуватись за замовлене пиво, залишив приміщення магазину, незаконно заволодівши майном ОСОБА_14 та на місце вчинення злочину більше не повернувся.
В подальшому ОСОБА_9 розпорядився мобільним телефон «Nokia» моделі «105 Вlаск» на власний розсуд, таким чином, спричинивши ОСОБА_14 майнову шкоду на суму згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1271 від 16.03.2017 року 426 грн. 58 коп.
Крім того, в період часу з 18 год. 20.12.2016 року до 06 год. 21.12.2016, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_9 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи корисливу мету на заволодіння чужим майном, шляхом зламу замка, таємно, незаконно проник у підсобне приміщення - сховище багатоквартирного будинку, яке розташоване на 1 поверсі 6 під`їзду будинку АДРЕСА_2 , яким користується ОСОБА_16 , звідки таємно викрав снігохід-санки «Mustang», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1990 від 27.04.2017 року 1344 грн., які належать ОСОБА_16 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду останній на загальну суму 1344 грн.
30.12.2016 року, ОСОБА_9 зустрів свою знайому ОСОБА_17 , кримінальне провадження по якій закрито, яка йому повідомила, що у квартирі АДРЕСА_3 , знаходиться чоловік, який після надмірного вживання алкоголю заснув, а двері до вказаної квартири вона залишила відчиненими. Далі ОСОБА_17 запропонувала ОСОБА_9 разом проникнути до вказаної нею квартири та викрасти майно, на що останній згодився. ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи спільно, за попередньою змовою та з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу проникли до квартири АДРЕСА_3 та впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, так як ОСОБА_18 спить, шляхом вільного доступу, викрали мобільний телефон марки «НТС One V» та металеву флягу, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №215 від 26.01.2017 року визначена не була та мобільний телефон марки «Lenovo А6000», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №215 від 26.01.2017 року 2391 грн., після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, обернувши вказане майно на свою користь та розпорядились ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_18 матеріальні збитки на загальну суму 2391 грн.
12.11.2018 року приблизно о 21 год. 30 хв. ОСОБА_9 прибув за адресою: АДРЕСА_4 на територію колективу садоводів «Водоканал Проект», де у нього виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_5 , вільний доступ до якого обмежений.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, проник на територію вищезазначеного домоволодіння, де ОСОБА_9 , розуміючи що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, зібрав на вказаній території домоволодіння лом чорного металу загальною вагою 60 кг, який належав ОСОБА_19 .
Після цього, ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_19 згідно судово-товарознавчої експертизи №622 від 18.01.2019 року матеріальну шкоду на загальну суму 300,00 грн.
09.01.2019 року приблизно о 05 год. 30 хвилин ОСОБА_9 , діючи повторно, вступивши у злочинну змову з ОСОБА_10 , прибув до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСББ «Зірниця-1», де у нього виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться в підвальному приміщенні вищезазначеного будинку, вільний доступ до якого обмежений.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою і разом з ОСОБА_10 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, шляхом розібрання перекриття двірного отвору підвального приміщення вказаного будинку, проникли до цього підвального приміщення, де, розуміючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи майном, що належить ОСББ «Зірниця-1», а саме: лом з чорного металу, вагою 200 кг, після чого з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене майно на власну користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, об`єднану єдиним злочинним числом, 09.01.2019 року приблизно о 10 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повторно прибули до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСББ «Зірниця-1», де у них виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться в підвальному приміщенні вищезазначеного будинку, вільний доступ до якого обмежений.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою і разом з ОСОБА_10 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, шляхом розібрання перекриття двірного отвору підвального приміщення вказаного будинку, проникли до цього підвального приміщення, де, розуміючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи майном, що належить ОСББ «Зірниця-1», а саме: двері металеві, розміром 160x70 см, одностворчаті, що були встановлені в підвальному приміщенні житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (9 під`їзд); труба PN20 dy-40 - 8 м. х 70, 20; «труба базальт - dу-4 м. х 110,50; «кран паячний шаровий -dу - 40 - 1 шт. х 323,10.
Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3409 від 19.02.2019 року, загальна вартість викраденого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 майна становить 2518, 44 гривень.
Таким чином, своїми умисними злочинними діями, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заподіяли матеріальну шкоду ОСББ «Зірниця-1» на загальну суму 2518,44 гривень.
Крім того, 10.01.2019 року приблизно о 19 год. 20 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прибули до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСББ «Зірниця-1», де у них виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться в підвальному приміщенні вищезазначеного будинку, вільний доступ до якого обмежений.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою і разом з ОСОБА_10 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, шляхом розібрання перекриття двірного отвору підвального приміщення вказаного будинку, проникли до цього підвального приміщення, де, розуміючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 та ОСОБА_20 , заволоділи майном, що належить ОСББ «Зірниця-1», а саме: трубою металевою довжиною 250 см, діаметром 120 мм, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3410 від 19.02.2019 року, становить 1160, 25 грн.
Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з місця скоєння злочину намагались зникнути, однак довести свій злочинний умисел до кінця не змогли з причин, що не залежать від їх волі, оскільки протиправні дії були помічені та припинені ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 могли заподіяти ОСББ «Зірниця-1» матеріальну шкоду на суму 1160,25 грн.
Крім того, в період часу з 14:00 год. по 18 год. 17.01.2019 року, ОСОБА_10 перебував біля підсобного приміщення, розташоваиого біля квартири АДРЕСА_6 , де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до вказаного сховища.
Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи при цьому корисливу мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_10 , діючи повторно, шляхом підбору ключа, проник до зазначеного підсобного приміщення, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_11 , а саме: велосипед марки «Jamis» моделі «Komodo Pro», колір «Cosmo blue» розмір 17, який належить ОСОБА_11 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3812 від 25.02.2019 року, становить 20000 грн. 00 коп.
Після цього ОСОБА_10 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, у подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, обернувши ного на свою користь, чим заподіяв ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 20000 гривень.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_7 подали на нього апеляційні скарги.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , в редакції змінених доводів, просить вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.03.2020 року в частині засудження ОСОБА_9 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України - скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості скоєних злочинів та особі засудженого.
Просить Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_9 : за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.2 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. В силу ч.1 ст.70 КК України, призначити покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, прокурор посилається на те, що визначення Дзержинським районним судом м. Харкова покарання в однаковому виді та розмірі, унеможливило застосування поглинення менш суворого покарання більш суворим під час визначення покарання ОСОБА_9 . Таким чином, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Крім того, апелянт вказує на те, що судом при призначенні покарання не враховано дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та на шлях виправлення не став, фактичних засобів до існування крім вчинення крадіжок не має, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості;

-обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_7 в своїх апеляційних скаргах просять змінити оскаржуваний вирок та застосувати до обвинуваченого ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року).
В обґрунтування своєї вимоги апелянти посилаються на те, що, враховуючи положення ст. 5 КК України та правовий висновок Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, обвинуваченому ОСОБА_9 належить зарахувати у строк покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 04.02.2019 року по день набрання оскаржуваного судового рішення законної сили.

Заслухавши доповідь судді; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні; доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які просили задовольнити апеляційні скарги сторони захисту, думку потерпілого ОСОБА_11 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, думку захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги сторони захисту, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 належить задовольнити, виходячи з наступного.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Разом з цим, судом першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , не дотриманні вимоги кримінального закону, а також не враховані роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваного вироку, обвинуваченого ОСОБА_9 , окрім іншого, визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено за цими злочинами однакове за своїм видом та розміром покарання, а саме - 3 роки позбавлення волі. Крім того, згідно ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим покаранням, обвинуваченому ОСОБА_9 остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно вимог ч.1 ст.70 КК України, призначаючи покарання за сукупністю злочинів, суд повинен визначити який із принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини).
Поглинення, як принцип призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, полягає в тому, що менш суворе покарання поглинається більш суворим. Останнє і підлягає виконанню.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України.
Виходячи з вказаних положень, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_9 , суд першої інстанції повинен був засудити останнього із врахуванням положень ст.70 КК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», тобто із визначенням та дотриманням принципу призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року в частині призначеного ОСОБА_9 покарання підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню, а саме положень ст.70 КК України.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням доводів поданої апеляційної скарги прокурора, конкретних обставин справи, а також фактичного змісту вироку, не в повній мірі виконав і вимоги ст. 65 КК України.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_9 злочин за ч.3 ст.185 КК України класифікується як тяжкий злочин.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, вчинив новий умисний, тяжкий злочин, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, вдівець, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, місця реєстрації в м. Харкові не має, за місцем проживання характеризується задовільно.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання визнано щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.
Зазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема систематичне вчинення ним злочинів проти власності, за які він неодноразово засуджувався до позбавлення волі свідчать про антисоціальну спрямованість його особи та намагання забезпечити себе за рахунок злочинної діяльності.
За таких обставин, навіть з врахуванням обставини, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції не мав достатніх підстав призначати ОСОБА_9 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 185 КК України, оскільки воно є явно несправедливим через м`якість.
Стаття 420 ч.1 п.2 КПК України передбачає у разі необхідності застосування більш суворого покарання - ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.
При призначенні покарання ОСОБА_9 в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, необхідного і достатнього для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, колегія суддів, керуючись вимогами ст.65 КК України, з урахуванням наведених вище даних, враховує ступінь тяжкості вчинених корисливих злочинів та вищенаведені відомості щодо особи винного.
Для забезпечення досягнення мети покарання, обвинуваченому належить призначити покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк, який зазначений в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні.
Разом з цим, колегія суддів не погоджується з вимогою прокурора щодо призначення більш суворого покарання за ч.2 ст.185 КК України, запропонованого в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_9 задовольняється частково.
Остаточне покарання ОСОБА_9 необхідно призначити за правилами ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Призначене судом апеляційної інстанції покарання у такий спосіб, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, відповідно до ст. 5 КК України та з урахуванням правового висновку Верховного Суду, що міститься в Постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, до обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають застосуванню положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), обвинуваченому ОСОБА_9 належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04 лютого 2019 року до 24 листопада 2020 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, що обумовлює задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 .
Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 відбув повністю покарання за цим вироком, останнього належить негайно звільнити з-під варти в залі суду.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року стосовно ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в частині призначеного покарання ОСОБА_9 покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_9 покарання:
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
- за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
- за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04 вересня 2017 року по 06 квітня 2018 року включно та 04 лютого 2019 року до 24 листопада 2020 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
В решті вирок Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 червня 2018 року в частині засудження ОСОБА_9 залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , негайно з-під варти в залі суду у зв`язку з фактичним відбуттям покарання за цим вироком.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді