Номер провадження: 11-кп/813/1972/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника органу пробації ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20.07.2020 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово засудженого, останній раз:

- 21.02.2017 Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, 70 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, з випробуванням, іспитовий строк 1 рік,

- про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком суду

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 направлено для відбування покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців на підставі вироку Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2017 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 у виді обмеження волі відрахований з дня його постановки на облік органом виконання покарання.

Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції зазначив, що обставини справи в їх сукупності свідчать про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення, про його злісне ухилення від виконання покладених судом на нього обов`язків, у зв`язку з чим він не виправдав довіри суду, а тому на підставі ч.2 ст.78 КК України він підлягає направленню для відбування призначеного йому покарання.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 зазначив, що вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою з таких підстав:

- твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 , повідомлений під розписку про дати судового засідання, не з`являвся в судові засідання у 2018 році, був підданий примусовому приводу та оголошений у розшук не відповідають дійсності і це встановлено в ухвалі Київського райсуду м.Одеси від 16.03.2018 при першому розгляді подання, якою відмовлено у його задоволенні.

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що ухвалі Київського райсуду м. Одеси від 16.03.2018 зазначено, що відповідно до матеріалів справи та інформації Інформаційного центру ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_8 за період іспитового строку до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, постійно проживає за адресою, вказаною у вироку суду зі своєю сім`єю;

- суд не прийняв до уваги те, що ОСОБА_8 не було відомо про подальший судовий розгляд подання відділу пробації, жодних судових викликів на його адресу не надходило, вважаючи, що термін іспитового строку закінчився 20.02.2017 та не знаючи, що оголошений в розшук, засуджений перебував за місцем свого мешкання та не прибував до відділу пробації для реєстрації;

- у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 був доставлений до суду для розгляду подання про направлення для відбування покарання приводом, тому не мав змоги належним чином підготувати необхідні документи, які підтверджують наявні тяжкі захворювання, довідки з Київського ВП ГУНП в Одеській області про те, що постійно мешкає за зазначеною адресою та до адміністративної, кримінальної відповідальності не притягувався.

Посилаючись на зазначені доводи, засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду 1-ої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думки прокурора та представника органу пробації, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та особову справу засудженого, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 3 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Згідно матеріалів кримінального провадження, 11.04.2017 до Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області надійшов на виконання вирок Київського райсуду м. Одеси від 21.02.2017 відносно ОСОБА_8 (а.п. 1)

07.06.2017 інспектором була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію до відділу пробації, з якою засуджений був ознайомлений під підпис (а.п. 27).

Згідно листа реєстрації, ОСОБА_8 без поважної причини не прибував на реєстрацію до відділу пробації у встановлені постановою дні: 07.08.2017, 04.09.2017 та 02.10.2017, у зв`язку з чим, відносно нього виносилися застереження у виді письмового попередження 04.10.2017, з яким він був під розпис ознайомлений.

Натомість, 04.12.2017, засуджений без поважних причин не прибув на реєстрацію до відділу пробації, за що 05.12.2017 йому було винесене застереження у виді письмового попередження.

Згодом, 07.12.2017 Київський РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області звернувся суду 1-ої інстанції із поданням про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання. (а.п. 58-59).

Однак, засуджений ОСОБА_8 без поважних причин повторно не прибував на реєстрацію до відділу пробації в період з 04.12.2017 по 20.02.2018, тобто по день судового засідання, яке було відкладено за станом здоров`я засудженого.

Після скасування апеляційним судом ухвали Київського райсуду м. Одеси від 16.03.2018 (а.п. 122-123) ОСОБА_8 в судове засідання суду 1-ої інстанції, призначене на 20.12.2018 не з`явився, у зв`язку з чим був підданий примусовому приводу в судове засідання. (а.п. 128)

Згодом, у зв`язку з тим, що місце знаходження ОСОБА_8 не було відомо органу пробації та органам внутрішніх справ, ОСОБА_8 був оголошений у розшук ухвалою суду від 28.01.2019 (а.п. 141).

В подальшому, 13.07.2020 провадження було відновлено у зв`язку із встановленням місцезнаходження ОСОБА_8 .

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 не було відомо про подальший судовий розгляд подання відділу пробації, жодних судових викликів на його адресу не надходило, вважаючи, що термін іспитового строку закінчився 20.02.2017 та не знаючи, що оголошений в розшук, перебував за місцем свого мешкання та не прибував до відділу пробації для реєстрації, з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_8 було достеменно відомо про те, що він перебував на обліку у відділі пробації та повинен був прибувати на реєстрацію до відділу пробації у встановлені постановою дні, проте, свідомо нехтував цим обов`язком, у зв`язку з чим 07.12.2017 Київський РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області звернувся суду 1-ої інстанції із поданням про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання.

Так, відповідно до п. 4.15 розділу І Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань МВС України № 270/1560 від 19.12.2003 року, поважними причинами неявки засудженої особи до інспекції у призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють її можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені (ч. 1 ст. 34 Кримінально-виконавчого кодексу України).

При цьому, матеріали провадження не містять жодних доказів поважності причин неявки ОСОБА_8 на реєстрацію в орган пробації до моменту звернення до суду із поданням 07.12.2017. Такі докази не надані і апеляційному суду.

Після направлення подання до суду, ОСОБА_8 лише 06.03.2018 з`явився в судове засідання, натомість в подальшому до суду не з`являвся, у зв`язку з чим йому було відомо про знаходження справи у суді та про те, що її розгляд не завершений.

Доводи апеляційної скарги про те, що засуджений весь час перебував за місцем мешкання та не переховувався від суду, спростовуються наявними в матеріалах справи рапортами співробітників поліції про те, що за місцем мешкання ОСОБА_8 двері не відчиняли, телефонний номер відключений (а.п. 136-138).

При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 під підпис були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, а також дні явки на реєстрацію та він свідомо нехтував покладеними на нього обов`язками.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 за відсутності документально підтверджених об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості виконувати покладені судом обов`язки, не з`являвся на реєстрацію на протязі 2018-2019 року до моменту оголошення його у розшук.

Згідно вимог ч. 2 ст. 78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Згідно ч. 1 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 2 ст. 166 КВК встановлено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При цьому, ч. 3 зазначеної норми передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 під його особистий підпис був повідомлений про необхідність з`являтися на реєстрацію до органу з питань пробації у визначені дати, був повідомлений про можливі наслідки невиконання даного обов`язку, та йому були відомі наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, однак, незважаючи на застосовані до нього письмові попередження, без поважних причин знов не виконував обов`язок з`явитися на реєстрацію до органу з питань пробації, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції про те, що ОСОБА_8 мав реальні можливості виконувати покладені на нього обов`язки і факт неодноразових їх невиконань свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Тому апеляційний суд вважає правильним висновок суду 1-ої інстанції про те, що подання органу з питань пробації про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання підлягало задоволенню.

Більш того, апеляційний суд враховує, що під час розгляду подання Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області відносно ОСОБА_8 , останній не з`являвся в правоохоронні органи, був оголошений у розшук, та згодом, був затриманий в ході проведених розшукових заходів.

Апеляційний суд, аналізуючи надані засудженим документи, які підтверджують наявність в нього тяжкої хвороби, а також на утриманні малолітньої дитини, вважає, що вказані обставини не можуть слугувати беззаперечною підставою для поважності причин неявки до органу пробації, оскільки жодним чином не завадили ОСОБА_8 виконувати покладені на нього вироком суду обов`язки.

Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 1-ої інстанції є законною, обґрунтованою та справедливою, а доводи апеляційної скарги безпідставними, тому її необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532, 537-539 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20.07.2020 про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання, призначеного вироком Київського райсуду м. Одеси від 21.02.2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3