Справа № 171/1552/20
1-кс/171/728/20
УХВАЛА
25 вересня 2020 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження № 0000279 від 13.05.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.364, ч. 1 ст.366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст.366 КК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2020 року головуючим суддею для розгляду кримінального провадження визначено ОСОБА_7 .
Ухвалою судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 11 вересня 2020 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.
17 вересня 2020 року суддею Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 заявлено самовідвід від розгляду вказаного кримінального провадження, оскільки з матеріалів справи нею встановлено, що потерпілим у вищезазначеному кримінальному провадженні є виконавчий комітет, де на посаді начальника юридичного відділу працює ОСОБА_8 . Крім того, за реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000279 ОСОБА_8 підлягає допиту в якості свідка. Суддя ОСОБА_7 зазначає, що ОСОБА_8 є її близьким родичем, а саме рідним братом. Зважаючи на вищевикладене, суддя ОСОБА_7 вважає, що дана обставина може викликати сумніви в учасників судового провадження в її неупередженості під час розгляду та вирішення справи.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що заява про самовідвід судді ОСОБА_7 є обґрунтованою та вважає, що зважаючи на доводи викладені суддею, заява підлягає задоволенню судом.
Представник потерпілого ОСОБА_4 зазначила, що їй відома вказана суддею ОСОБА_7 обставина, не заперечила щодо задоволення заяви судді про самовідвід.
Захисник ОСОБА_5 не заперечив щодо задоволення заяви судді про самовідвід.
Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечив щодо задоволення заяви судді про самовідвід.
Заслухавши думку прокурора, представника потерпілого, захисника, обвинуваченого, суд вважає, що заява про самовідвід судді ОСОБА_7 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 75 КПК України визначено перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні. Зокрема, п.4 ч.1 ст.75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Судом встановлено, що у провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області (головуючий суддя ОСОБА_7 ) перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст.366 КК України, потерпілим у якому є виконавчий комітет, де на посаді начальника юридичного відділу працює ОСОБА_8 , який є рідним братом судді ОСОБА_7 .
Крім того, з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000279 судом встановлено, що ОСОБА_8 підлягає допиту в якості свідка.
Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема у випадку, коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.
При постановленні даної ухвали суд дотримується рекомендацій Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 р. (далі-Висновок №1) в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає.
Так, у п.12 Висновку № 1 передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.
Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Крім того, при постановленні даної ухвали, враховано й те, що відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, що затверджений ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої законом від 17.07.1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року встановив порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, навівши наступні мотиви (пункти 47-55 рішення).
Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Feyv.Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28, 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року (Wettstein v. Switzerland) п. 42).
У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).
Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).
Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).
З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).
Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgarv.Spain), від 28 жовтня 1998 року, п.45).
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01) від 06 вересня 2005 року, надаючи тлумачення поняттю «неупередженість» суду, в сенсі статті 6 Конвенції, наголосив, що така неупередженість має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення (п.81).
При вищевказаних обставинах, з метою забезпечення судом достатніх гарантій справедливого відправлення судочинства, виключення будь-якого сумніву щодо безсторонності, неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_7 на думку розсудливого та поінформованого спостерігача у контексті оціночного розуміння «інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», суд вважає, що заява судді про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 4 000279 від 13.05.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.364, ч. 1 ст.366 КК України підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.75, 81-82 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0000279 від 13.05.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст.366 КК України задовольнити.

Відвести суддю Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст.366 КК України.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст.366 КК України передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу в порядку ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 28.09. 2020 року о 16.30 год.

Суддя ОСОБА_1