Провадження № 1-кс/201/4270/2020
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001948 від 04.12.2020 року, клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, учня загальноосвітньої школи № 75 м. Запоріжжя, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001948 від 04.12.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України.

У вищезазначеному клопотанні, стороною обвинувачення зазначено про те, що 04.12.2020 року приблизно о 00:25 годині, раніше знайомі між собою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групи осіб, поєднаної із проникненням у приміщення, на невстановленому під час досудового розслідуванні транспорті, прибули до кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який встановлений за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ФОП « ОСОБА_11 », в особі директора ОСОБА_12 , де за допомогою невстановленого під час досудового розслідування предмету пошкодили, а саме віджали металопластикове вікно кіоску, таким чином умисно, незаконно проникли до приміщення кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ФОП « ОСОБА_11 ».

Далі, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у приміщення кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ФОП « ОСОБА_11 », останні побачили планшет фірми LENOVO Tab М8 моделі TB-8505F, який останні визнали предметом своєї злочинної діяльності. Продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на таємне викрадення майна, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, ОСОБА_10 , діючи згідно відведеної йому ролі, лівою рукою схопив з робочого стола планшет фірми LENOVO Tab М8 моделі TB-8505F, та передав його ОСОБА_8 та, в цей час, ОСОБА_9 , діючи згідно відведеної йому ролі, через вікно проник до приміщення магазину, де з шухлядки, котра знаходиться під робочим столом, дістав грошові кошти в розмірі 2000,00 гривень та передав через вікно ОСОБА_10 . Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, покинули приміщення кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ФОП « ОСОБА_11 » та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ФОП « ОСОБА_11 » в особі директора ОСОБА_12 матеріальний збиток.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у приміщення, кваліфікуються за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Даний факт 04 грудня 2020 року був внесений до ЄРДР за № 0001948, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

04 грудня 2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, у зв`язку з чим, останній може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що останній вже притягається до кримінальної відповідальності у межах іншого кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 , його захисник адвокат ОСОБА_5 , а також законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на необґрунтованість повідомленої підозри та відсутність достатніх доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б обґрунтовували обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також, з урахуванням наявності постійного місця проживання і міцних соціальних зв`язків, просили обрати підозрюваному ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на думку сторони захисту, зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вислухавши учасників кримінального провадження, а також ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя доходить до наступних висновків.

З матеріалів клопотання встановлено, що 04 грудня 2020 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001948 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 підозрюється.

04 грудня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у приміщення.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Положеннями ч. 1 ст. 492 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав, які б свідчили про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя враховує наступні обставини.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: рапортами співробітників поліції; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 04 грудня 2020 року; протоколом огляду місця події від 04 грудня 2020 року; протоколом огляду від 04 грудня 2020 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 05 грудня 2020 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 04 грудня 2020 року; видатковою накладною № 004852902 від 07 березня 2020 року; протоколом огляду від 04 грудня 2020 року; протоколами пред`явлення свідкам осіб для впізнання за фотознімками від 04 грудня 2020 року; висновком експерта, складеного за результатами проведеної судово-товарознавчої експертизи № 4015 від 04 грудня 2020 року, а отже, сукупність цих фактичних даних на даному етапі досудового розслідування надають можливість переконатись в обґрунтованості підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім вищезазначеного тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 зможе переховуватись від органів досудового розслідування чи суду , оскільки з матеріалів клопотання встановлено, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого він підозрюється належить до категорії тяжкого злочину, максимальна санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком на шість років, у зв`язку із чим, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, а також підозрюваний може продовжити вчиняти інші злочини, в тому числі, проти власності, враховуючи, що останній вже притягується до кримінальної відповідальності у межах іншого кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного із посяганням на чужу власність, а отже, обґрунтовано існує ризик того, що він продовжить займатися такими злочинними діями.

Отже, наведені вище обставини у сукупності дають підстави стверджувати про наявність ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_4 зможе переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. У той же час слідчий суддя при оцінці цих ризиків враховує і конкретні обставини у цьому кримінальному провадженні, неповнолітній вік підозрюваного, його вікові та психологічні особливості, рід занять, майновий стан, родинні звязки, а отже, слідчий суддя вважає, що ці ризики є актуальними, проте не є вирішальними при обранні запобіжного заходу.

В той же час, доводи сторони обвинувачення про існування ризику, передбаченого пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу на свідків, не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду клопотання, оскільки прокурором не надано жодних фактичних обставин і не наведено переконливих фактів наявності такого ризику, а є лише припущенням сторони обвинувачення.

У зв`язку із чим, цей ризик не враховується слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, вікові та психологічні особливості та рід занять неповнолітнього підозрюваного (ст.ст. 178, 492 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що прокурором, на момент розгляду клопотання, доведено обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема, ризики переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, однак не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу неповнолітнього підозрюваного, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо ОСОБА_4 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено. У зв`язку з цим, на переконання слідчого судді, є підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначений у клопотанні.

У своєму клопотанні стороною обвинувачення приділено недостатньо уваги, чому більш м`який запобіжний захід не зможе уберегти від тих ризиків, на які вона посилається. Враховуючи це, слідчий суддя самостійно оцінює кожний запобіжний захід і ризики, яким він зможе запобігти, у зв`язку із чим, аналізуючи в сукупності матеріали клопотання, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження і особи підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, то для запобігання ризикам, які обґрунтовані та встановлені в судовому засіданні, достатнім запобіжним заходом є цілодобовий домашній арешт, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, що зможуть виступити достатніми стримуючими факторами для існуючих ризиків. Зазначений висновок слідчого судді узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Боротюк проти України», заява № 33579/04 п. 62, в якому зазначено, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

При цьому, слідчий суддя також вважає за необхідне встановити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184-187, 193, 194, 196, 197, 372, 376, 484, 492 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України відмовити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк досудового розслідування, а саме: до 04 лютого 2021 року, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 04 лютого 2021 року, обов`язки, а саме:

-прибувати за кожною вимогою у визначені дату, час і місце до слідчого, прокурора або суду;

-утримуватися від спілкування з будь-якими особами з приводу обставин, викладених у повідомленні про підозру ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді (суду);

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом є 04 лютого 2021 року.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 10.15 годині 08 грудня 2020 року.

Ухвала, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1