Справа № 201/9628/20
Провадження № 1кп/201/1506/2020
УХВАЛА

16 жовтня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001423 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисники ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, оскільки останній не має постійного місця роботи і, відповідно доходу, розуміє наслідки розгляду кримінального провадження від нього, так як за вчинений ним злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років, що може спонукати його до втечі. Також може вчинити інший злочин пов`язаний зі збутом наркотичних засобів з метою отримання доходу та впливати на свідків кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки він необґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, має міцні соціальні зв`язки, працює і не має наміру уникати суду чи впливати на свідків.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що прокурором не доведено названі ним ризики, обвинувачений соціально адаптована особа, позитивний і на час розгляду кримінального провадження може перебувати під домашнім арештом якщо суд встановить наявність ризиків.

Заслухавши думки учасників, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 197, 198 КПК України строк тримання під вартою особи не може перевищувати шістдесяти діб і в разі закінчення цього строку прокурор має право звернутись до суду з клопотанням про продовження строків тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, то обґрунтованість підозри не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає встановленим наявність ризику уникнення обвинуваченим суду, так як останній розуміє тяжкість можливого покарання, яке не передбачає альтернативних видів покарання крім позбавлення волі, як і не передбачає звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

Також не є необґрунтованим посилання прокурора на те, що обвинувачений може продовжити вчинення злочинів, так як обвинувачується у вчиненні неодиничного злочину і, відповідно, може намагатись вчинити новий злочин.

Наявність інших ризиків прокурором не доведено, так як з доводів прокурора не вбачається наявності хоча б натяку на те, що обвинувачений намагався впливати на свідків.

Таким чином суд встановлено наявність ризиків визначених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому до обвинувачених можливо застосувати запобіжний захід.

Вирішуючи питання про доцільність продовження найсуворішого запобіжного заходу до ОСОБА_3 суд врахує вищевказані ризики, те що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, які є доволі сталими, те що він неофіційно працює, обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного неодичного, корисливого злочину, обставини злочину описані в обвинувальному акті, пропорційність суспільної інтересів суспільства та особистої свободи обвинуваченого, що свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти цим ризикам.

В той же час суд вважає за необхідне на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави за умови внесення якого обвинувачені підлягають звільненню з-під варти, у розмірі 131 820 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 14 грудня 2020 року.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 або іншою фізичною чи юридичною особою застави у розмірі 131 820 гривень, ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду, не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала окремому оскарженню на підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачені ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1