Пр-ня по справі № 1-кп/521/1272/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3
за участю обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за №0001912 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Рені, Одеської області; з середньою освітою; не одруженого; офіційно не працевлаштованого; мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого: 15.05.2019 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі (не набрав чинності)

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Ізмаїльського районного суду Одеської області від 15.05.2019 року за ч.3 ст. 185 КК, повторно, 12.07.2020 року, о 02 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 48-А, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, штовхнув ОСОБА_6 , від чого вона впала та заволодів її майном, а саме: жіночою сумкою темно фіолетового кольору, в якій знаходився два мобільних телефони «Xiaomi Redmi Not 7», темно синього кольору, з номерами телефонів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , гаманцем блакитного кольору та двома банківськими картками «Альфа Банк» та «Восток», ключами від квартири, завдавши матеріальну шкоду на загальну суму 5299 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав та показав, що він сидів у дворі, коли побачив потерпілу, яка йшла з сумкою, в яку поклала телефон. Він підійшов до потерпілої та штовхнув її. Він поштовху потерпіла впала, а він забрав в неї сумку з телефоном телефони та віддав їх своєму знайомому за що отримав 400 гривень.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- ОСОБА_7 04.08.2020 року добровільно видав мобільний телефон марки «Redmi Note 7», вартістю 5299 гривень, який 04.08.2020 року оглянуто, визнано речовим доказом та накладено арешт (заява про добровільну видачу від 04.08.2020 року, протокол огляду предмету від 04.08.2020 року з фототаблицею, постанова про визнання предмету речовим доказом від 04.08.2020 року, ухвала про арешт майна від 06.08.2020 року, товарний чек від 15.04.2019 року);

- обвинувачений був затриманий відповідно до ухвали суду 28.08.2020 року (ухвала слідчого судді від 28.08.2020 року);

- обвинувачений раніше судимий (вимога від 04.08.2020 року; копія вироку Ренійського районного суду Одеської області від 06.08.2010 року; копія Ренійського районного суду Одеської області від 25.08.2011 року; копія вироку Ізмаїльського районного суду Одеської області від 15.05.2019 року; на обліку в КУ «ОБМЦПЗ» не перебуває.

Інших доказів сторони не надавали, а суд відповідно до рішення ВС (справа №521/11693/16-к провадження №51-380 км 17), у разі встановлення всіх обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України не може вимагати від сторін надання інших доказів.

В даному випадку у формуванні обвинувачення, визнаного доведеним суд на підставі наданих сторонами доказів встановив всі відомості відповідно до вимог ст. 374 КПК України та в такому випадку ані законодавець, ані позиція ВС, ані загальні засади кримінального провадження не зобов`язує суд вимагати від прокурора надання додаткових доказів на підтвердження правової позиції.

Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивності (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України), а також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини забороняє вимагати від сторін подання доказів на підтвердження правової позиції та вимагає від суду прийняття рішення на підставі наданих доказів. Під час розгляду кримінального провадження це рішення про визнання особи виправданою або визнання особи винуватою.

Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Обвинувальним актом не встановлено обставину, яка пом`якшує покарання.

Суд вважає, відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, так як це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, відповідно до ст. 66 КК України, суд встановлює обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття.

Також, обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; особу винного, а саме те, що він раніше судимий; його вік 41 рік та соціальне положення не одружений; мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.

З урахуванням призначеного покарання, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Також, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.08.2020 року, а речові докази, відповідно до ст. 100 КПК України вважати повернутими.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років та одного місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання рахувати з моменту проголошення вироку, а саме з 16.12.2020 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 28.08.2020 року по набрання вироком законної сили.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.08.2020 року скасувати.
Речові докази вважати повернутими.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1