Дата документу 17.11.2020
Справа № 334/5183/20
Провадження № 1-кп/334/979/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту прокурору,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,-

встановив:

Судом здійснюється судове провадження у кримінальному провадженні №1-кп/334/979/20 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.2 ст.345 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_3 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке обґрунтував тим, що обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні не відповідають вимогам КПК України, а саме, викладене в ньому обвинувачення, яке орган досудового розслідування вважає доведеним, є жодним чином недоведеним та побудованим лише на припущеннях органу досудового слідства. Підтвердження доведеності обвинувачення матеріали кримінального провадження не містять, звідки органу досудового слідства достовірно відомо, що обвинувачений під час скоєння правопорушення мав умисел саме на таємне викрадення чужого майна, в обстановці неочевидності за допомогою якихось знарядь намагався проникнути до кіоску залишається загадкою. Знарядь для віджиму металевої пластини стіни у обвинуваченого вилучено не було. Свідки та інші докази стосовно обставин події, яка зазначена у фабулі обвинувального акту взагалі відсутні. Висновок слідчого про вчинення правопорушення саме ОСОБА_5 є нічим не підтвердженим, тобто надуманим. У кримінальному провадженні взагалі відсутня подія кримінального правопорушення - факту скоєння крадіжки чужого майна. На стадії досудового розслідування потерпілий ОСОБА_6 неодноразово вказував, як під час проведення слідчих дій так і безпосередньо заявляв письмові клопотання 03.08.2020 до Запорізької місцевої прокуратури № 3, а також 03.09.2020 до Слідчого відділу ДВП ГУНП в Запорізькій області, про те, що ніякого кримінального правопорушення відносно нього не вчинялось, шкоди не завдано. Вказані клопотання не розглянуті органами досудового розслідування та прокурором, що вказує на їх бездіяльність щодо вирішення цього питання. Таким чином, органом досудового розслідування в порушення вимог п. 5 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладені не фактичні обставини, які побудовані на достовірно встановлених фактах, підтверджених доказами, а лише на припущеннях.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання захисника підтримав.

Прокурор проти клопотання заперечив. Пояснив, що клопотання є необґрунтованим, в ньому ставляться питання, які не можуть бути вирішені під час підготовчого судового засідання, оскільки вони пов`язані із дослідженням та оцінкою доказів, яке проводиться лише під час судового розгляду. У обвинувальному акті слідчим зазначені лише ті обставини, які він вважав доведеними. Заява потерпілого ОСОБА_8 була долучена до матеріалів кримінального провадження, але рішення по ній прийняте не було, через її незрозумілий зміст.

Представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 клопотання захисника підтримав. Пояснив, що ОСОБА_6 не може бути потерпілим у цьому кримінальному провадженні, оскільки кримінальним правопорушенням йому не заподіяна шкода. ОСОБА_6 звертався до слідчого із заявами про повернення майна (цигарок), переданого йому на збереження, а також про позбавлення його статусу потерпілого у кримінальному провадженні. Але, процесуальні рішення по цим заявам органом досудового розслідування прийняті не були.

Заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту встановлені ст. 291 КПК України, а саме, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України). Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: (1) реєстр матеріалів досудового розслідування; (2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; (3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); (4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; (5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Підставою клопотання захисник зазначає те, що обвинувальний акт на містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Суд зауважує, що висування обвинувачення є виключною компетенцією прокурора і не може покладатися на суд, у зв`язку з чим суд не може визначати обсяг висунутого прокурором обвинувачення, оскільки при цьому вийде за межі наданих йому повноважень у підготовчому судовому засіданні. Суд не має повноважень щодо оцінки правильності викладу обвинувачення.

Конкретність обвинувачення є оціночним критерієм, та може бути перевірена лише в ході судового розгляду кримінального провадження, оскільки під час підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Отже, на переконання суду, неконкретність обвинувачення у даному кримінальному провадженні, з урахуванням вимог ст. 291 КПК України, не може бути підставою для повернення обвинувального акту.

Суд зауважує, що з метою недопущення порушення права особи на захист через неконкретність обвинувачення та можливого скасування судового рішення з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд, прокурор відповідно до положень ст. 337 КПК України в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення тощо.

При цьому, в силу наведеної вище норми, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, рівно як і прийняти рішення про виправдання (ч.1 ст. 373 КПК України).

Таким чином, суд не знаходить беззаперечних підстав для повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні прокурору, оскільки відсутні достатні підстави, які ґрунтується на вимогах закону для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Керуючись ст. 314, 372, 376 КПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 20.11.2020.

Суддя: