УХВАЛА
28.01.2021 Справа №607/21524/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву про самовідвід слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_3 ,-

в с т а н о в и в :
15 січня 2021 року слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_3 подала заяву про самовідвід в розгляді клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Вказана заява мотивується тим, що відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 10.12.2020 року, ОСОБА_3 визначено слідчим суддею для розгляду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна із змісту якого вбачається, що порушене ініціатором питання стосується скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000011 від 09.12.2019 року, провадження в якому закрито постановою старшого дізавача сектору дізнання ОДР Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 20.08.2020 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку. Посилаючись на зміст постанови Верховного суду від 08.12.2020 року у справі №234/17070/19, а саме, що у випадку закриття кримінального провадження слідчим, клопотання подане в порядку ч.9 ст.100 КПК України про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею, вважає, що автоматизований розподіл клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, їй, як слідчому судді відбувся всупереч ст.35 КПК України.

В судове засідання учасники судового процесу, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилися, не повідомивши про причини неявки.

Суд, ознайомившись із заявою та матеріалами приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Судом встановлено, що постановою старшого дізнавача СД ОДР Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 20 серпня 2020 року кримінальне провадження №0000011 від 09.12.2019 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

У поданій заяві про самовідвід, слідчий суддя посилається на ту обставину, що клопотання, яке подане в порядку ч.9 ст.100 КПК України про долю речових доказів, вирішується судом, а не слідчим суддею.

Проте, виходячи із змісту клопотання та долучених матеріалів вбачається, що заявник ОСОБА_4 просить в порядку ст.174 КПК України скасувати накладений арешт на майно під час досудового розслідування, а не вирішити питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів, або ж долю речових доказів за наслідками закритого кримінального провадження відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, тобто посилання слідчого судді на підстави вирішення даного клопотання в порядку ч.9 ст.100 КПК України є надуманими, та такими що повністю суперечать матеріалам справи, оскільки згідно поданого клопотання заявник просив вирішити його клопотання в порядку ст.174 КПК України.

Велика Палата Верховного Суду у своєму висновку у справі №727/2878/19 від 30.06.2020 року, відступила від висновку щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, сформульованого в пункті 49 постанови від 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц, у частині того, що питання про скасування арешту майна, накладеного за КПК України 2012 року, після закриття слідчим кримінального провадження слід вирішувати за правилами цивільного судочинства.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 30.06.2020 року у справі № 727/2878/19 зазначив, що на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження. Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Отже, питання про скасування арешту майна, який накладений за правилами КПК України 2012 року та нескасований після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Враховуючи правову позицію Великої палати Верховного Суду у справі №727/2878/19 від 30.06.2020 року, та беручи до уваги, що арешт на належне ОСОБА_4 майно було накладено за правилами КПК України 2012 року та залишився нескасованим після закриття дізнавачем кримінального провадження, питання про скасування арешту має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства, у зв`язку з чим суд не вбачає порушення порядку визначення слідчого судді для розгляду клопотання ОСОБА_4 , передбаченого ст.35 КПК України, та вважає, що заява про самовідвід слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_3 є необгрунтованою та такою, що подана без наявності будьяких доказів в обгрунтування обставин, викладених у заяві про самовідвід.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно ч.2 ст.174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя не пізніше трьох днів після його надходження до суду, враховуючи отримання даного клопотання слідчим суддею 10.12.2020 року, та проведення розгляду даного клопотання 14.12.2020 року, 24.12.2020 року, 04.01.2021 року, 11.01.2021 року, 14.01.2021 року, - свідчить про порушення строків розгляду даного клопотання, заявлення собі самовідводу по збігу більш ніж місячного строку розгляду та проведення п`яти засідань, та безпідставного посилання на вирішення даного клопотання в порядку ст.100 КПК України, чого заявник не просив, оскільки просив вирішити дане питання в порядку ст.174 КПК України, в комплексі свідчить про небажання слідчого судді здійснювати правосуддя.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.75,81,82,174 КПК України, Суд,-

п о с т а н о в и в :
в задоволенні заяви про самовідвід слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_3 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1