ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/13/21 Справа № 202/5459/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2020 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, з покладенням відповідних обов`язків до 15 січня 2021 року включно.
Вказана ухвала обґрунтована тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Слідчий суддя зазначив, що в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження існування ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Натомість існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду, не знайшло свого підтвердження, оскільки ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України не затримувалась та про підозру у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення була повідомлена ще 18 листопада 2020 року, в той час як клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неї, надійшло на адресу суду лише 04 грудня 2020 року, на судовий розгляд якого підозрювана з`явилась самостійно.

Також слідчим суддею враховано наявність у підозрюваної стійких соціальних зв`язків, оскільки ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину та матір похилого віку, є фізичною особою-підприємцем та має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується з позитивного боку.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважав за необхідне застосувати відносно останньої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за фактичним місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 січня 2021 року включно, з можливістю внесення застави.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що слідчим суддею не надано належної оцінки розміру майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_7 , а саме більше 5 млн. грн., віку та стану здоров`я підозрюваної, які не перешкоджають триманню під вартою, суворості можливого призначеного покарання, що є належним та невід`ємним елементом при оцінці ризику переховування від суду або органу досудового розслідування.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим їй було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що прокурором під час судового розгляду та слідчим в клопотанні не доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки вона в порядку ст. 208 КПК України не затримувалась та на судовий розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу з`явилась самостійно.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 може знищити, сховати, або спотворити документи, речі та цінності, що мають істотне значення для досудового розслідування, може використовувати моральний та фізичний тиск відносно потерпілих, свідків, тобто незаконно впливати на них з метою уникнення відповідальності за особливо тяжкий злочин та може вчинити інші, у тому числі корисливі злочини.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України, дані про особу підозрюваної, яка має на утриманні малолітню дитину та матір похилого віку, є фізичною особою-підприємцем та має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно.

Колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді щодо того, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, тому у задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 404,407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2020 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2020 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4