Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/936/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
при участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2020 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 січня 2021 року включно.

ВСТАНОВИЛА:
У провадженні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України /ЄУН 390/702/20/.

У межах даного кримінального провадження, за клопотанням прокурора, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою зокрема обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки судове провадження наразі не завершене.

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, зокрема, як можливість обвинуваченого уникнути суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, впливати на учасників процесу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховано судом тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

Встановлено, що обрання стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Із судовим рішенням судді не погоджується адвокат обвинуваченого ОСОБА_7 , і оскаржує його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу місцевого суду, обрати стосовно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, - у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи..

Ризики, заявлені прокурором та передбачені ст. 177 КПК України, - не знайшли свого підтвердження, є непідтвердженими доказами.

Для продовження строку дії щодо нього запобіжного заходу мають враховуватися ряд вагомих підстав; сама лише суворість покарання, яка стала основною підставою для постановлення місцевим судом ухвали про продовження строку тримання під вартою, не може слугувати такою підставою.

Крім того, звертає увагу й на таке: ОСОБА_8 має постійне місце проживання, до затримання проживав без реєстрації шлюбу, має неофіційний заробіток, має міцні соціальні зв`язки, запевняє, що не має наміру уникати суду, при вирішенні судом питання щодо обрання запобіжного заходу добровільно з`явився до суду.

Відносно обґрунтованості підозри вказує, - підозра є необґрунтована; базується на показаннях, які отримані із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, внаслідок неправомірних дій працівників поліції.

Потерпілий не наполягає на триманні обвинуваченого під вартою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку сторін кримінального провадження, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Як убачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України /ЄУН 390/702/20/.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказаних вимог кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався.
Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 02 квітня 2020 року; у справі наразі провадиться судове слідство, призначаються та проводяться судові засідання. Строк перебування ОСОБА_8 під вартою не є довготривалим, таким, що є поза межами розумного.
При цьому слід враховувати, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, яка раніше вчинила розбій, поєднаного з проникненням у житло.

Кримінальне правопорушення відносяться до категорії тяжких, умисних, насильницьких, корисливих, вчинених групою осіб. Покарання за вчинення даного кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Крім того, враховується, що ОСОБА_8 безробітний, тобто не має сталого джерела доходу, неодружений, без утриманців, не навчається, тобто, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий, зокрема, за вчинення аналогічного кримінального правопорушення.

Вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_8 інкриміноване під час умовно-дострокового звільнення від призначеного попереднім вироком покарання.

Зазначені обставини свідчать про асоційованість особи обвинуваченого, небажання стати на шлях виправлення, що становить підвищену небезпеку для суспільства та окремих осіб.

Відтак, беручи до уваги наведене, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , інші наведені обставини, є підстави вважати наявними ризики ухилення обвинуваченого від суду, вчинення ним нового кримінального правопорушення, незаконного впливу на учасників судового провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Доводи сторони захисту з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - спростовуються наведеним вище.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2020 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 січня 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4