УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві за скаргою потерпілої ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 27 червня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010298 від 20.06.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, за відсутністю складу злочину,

в с т а н о в и в :

до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга потерпілої ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 27 червня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010298 від 20.06.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Свою скаргу заявник мотивує тим, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження є незаконним, невмотивованим, передчасним, та винесено з порушенням норм процесуального закону. Оскільки, слідчий, не проводячи належного досудового розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_3 , про кримінальне правопорушення від 20.06.2013, та не вчиняючи слідчих дій, дійшов висновку про відсутність можливості встановити свідків та очевидців вказаної події, а також особи, яка самовільно всупереч законом порядку, вчинила дії, які оспорюються.

Також винесена слідчим постанова не була їй направлена в супереч ч.6 ст. 284 КПК України.

Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити, з мотивів у ній наведених.

У судове засідання суб`єкт оскарження, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, не з`явився, на запит суду, матеріалів кримінального провадження не надав, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду скарги до суду не подавав.

Враховуючи, що відповідно до ст. 306 КПК України відсутність слідчого, який належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду скарги, не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя виходячи із загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, вважає за необхідне розглянути скаргу з урахуванням наявних у розпорядженні суду матеріалів.

При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Суб`єкту оскарження було надано можливість надати в судове засідання докази, які б спростовували доводи скарги, однак цього зроблено не було, у зв`язку з чим слідчий суддя, дотримуючись розумних строків розгляду скарги, вважає за необхідне розглянути скаргу по суті на підставі наявних матеріалів.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, вважає за необхідне скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з наявних у розпорядженні суду матеріалів, ОСОБА_3 , була повідомлена про закриття кримінального провадження № 0010298 від 20.06.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Проте, ці положення кримінального процесуального закону фактично не були дотримані слідчим при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів скарги, висновки слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, не ґрунтуються на фактичних обставинах кримінального провадження, зокрема, повідомлених в заяві про злочин, ці фактичні дані не спростовані допустимими доказами.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами заявника про необґрунтованість постанови, у зв`язку із чим вказана постанова підлягає безумовному скасуванню.

Так, відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора та слідчого.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Слідчий при винесенні оскаржуваної постанови, вказаних вимог закону не дотримався, оскільки не вжив вичерпних заходів для встановлення об`єктивної істини у справі, не зібрав достатньо доказів для прийняття відповідного процесуального рішення, належним чином не надав оцінки цим доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, оскільки в основу прийняття рішення про закриття поклав лише свої припущення, не навів доказів, які б спростовували дані про які йшлося у заяві ОСОБА_3 про злочин, що судом фактично розцінюється як самоусунення від виконання своїх службових обов`язків.

Викладене свідчить про однобічність та неповноту досудового розслідування, про необґрунтованість висновків слідчого щодо закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу правопорушень, передбаченого ст. 356 КК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя розглянувши скаргу, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до висновку про необхідність скасування постанови, як незаконної та необґрунтованої.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 22, 25, 26, 91, 92, 284, 303, 306, 307, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 , задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 27 червня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010298 від 20.06.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, за відсутністю складу злочину.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя