ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/972/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А
іменем України
01 вересня 2020 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0001390 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15.06.2020 року про продовження строку тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені обставини

Цією ухвалою запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишено без змін та продовжено його дію з 15.06.2020 року строком на 60 діб.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, максимальне покарання за який передбачає позбавлення волі строком до 6 років, не має законного джерела прибутку, може впливати на свідків у провадженні з метою схилити їх до надання неправдивих свідчень, так і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовлено за необґрунтованістю.

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ухвала постановлена з порушенням вимог щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості. Всупереч вимогам ст. 184 КПК клопотання прокурором в письмовій формі не подавалось. За час перебування провадженні в суді суд не допитав потерпілих та свідків, не дослідив жодного доказу, проте строк тримання його під вартою постійно продовжує, що порушує його права. Прокурором не доведено існування ризиків переховування від суду, впливу на свідків. Зазначає, що в нього народилась донька ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку треба виховувати, отже він не збирається продовжувати злочинну діяльність, працює в ТОВ «Грас Юг», має постійне місце проживання, жінку та двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується.

Позиції учасників апеляційного розгляду

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у них.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Щодо ОСОБА_8 під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29.06.2019 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк дій запобіжного заходу періодично продовжувався ухвалами слідчих суддів, суду.

Востаннє цей строк продовжено оскаржуваною ухвалою на 60 дів, починаючи з 15.06.2020 року.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про незаконність цієї ухвали, колегія суддів виходить з наступного.

13.06.2019 року рішенням Конституційного Суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Таким чином, розгляд питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обов`язком суду.

Такий розгляд відбувається незалежно від наявності клопотань, тому посилання в апеляційній скарзі на те, що прокурор був зобов`язаний скласти відповідне клопотання у письмовій формі не ґрунтується на положеннях ст. 331 КПК.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, прокурор в усній формі висловив клопотання про доцільність такого продовження.

Заслухавши позиції сторін з цього приводу, суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

При цьому, обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, на цій стадії судом не перевіряється, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 оцінювалась слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та перегляді ухвали слідчого судді в апеляційному порядку, та була визнана обґрунтованою, а оцінка доказів по суті висунутого обвинувачення відбувається у визначеному КПК порядку після їх дослідження в нарадчій кімнаті при постановленні вироку. На вказаному етапі провадження суд має оцінити наявність ризиків та доцільність застосування або продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу, тому доводи апеляційної скарги про недоведеність обвинувачення належними доказами, колегія суддів до уваги не приймає.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що встановлені судом ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 6 років, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України можливість переховування його від суду.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисних злочинів, тому числі й аналогічних, та через незначний проміжок часу після звільнення знову обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого корисного злочинів, що негативно характеризує особу обвинуваченого як такого, що схильний до систематичної злочинної діяльності, тому існує ризик продовження ним злочинної діяльності та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином

Доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, апелянт не надав.

Висловлені під час апеляційного розгляду доводи захисника про неврахування судом практики ЄСПЛ щодо недостатності самої тяжкості злочину для обрання найбільш суворого запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставним.

Слід наголосити, що у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, однак таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15.06.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, починаючи з 15.06.2020 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: три підписи

Згідно з оригіналом:
Секретар судового засідання
Ухвала набрала законної сили 01.09.2020 року ОСОБА_9