Номер провадження: 11-кп/813/2216/20
Номер справи місцевого суду: 523/5752/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Вознесенська виправна колонія» №72 апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 23 липня 2020 року про приведення у відповідність із законодавством України вироку Калузького районного суду Калузької області від 13 січня 2017 року відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Калузького районного суду Калузької області РФ від 13 січня 2017 року за п.п.«а, г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.30, п.п.«а, г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.69 Кримінального кодексу РФ до остаточного покарання позбавлення волі на строк 12 років, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 липня 2020 року було задоволено клопотання Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України від 10 квітня 2018 року, вирок Калузького районного суду Калузької області від 13 січня 2017 року, яким ОСОБА_8 засуджений за п.п.«а, г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.30, п.п.«а, г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.69 Кримінального кодексу РФ до остаточного покарання позбавлення волі на строк 12 років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, приведений у відповідність із законодавством України і ОСОБА_8 вважається засудженим за ч.3 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, без конфіскації майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
В строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахований строк його попереднього ув`язнення в період з 16 липня 2015 року до набрання вироком РФ законної сили, тобто до 11 квітня 2017 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 12 квітня 2017 року за правилами день за день.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, або призначити йому мінімальне покарання передбачене санкцією ч.3 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що судове засідання в суді першої інстанції було проведено без представника Міністерства юстиції України, а резолютивна частина оскарженої ухвали оголошувалась судом без участі ОСОБА_8 , чим були істотно порушені його процесуальні права.

Крім того суд першої інстанції призначаючи покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років не взяв до уваги пом`якшуючі покарання обставини, а саме: повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, першу судимість, позитивні характеристики ОСОБА_8 за місцем проживання та роботи. Зазначив, що злочин він вчинив під психологічним тиском, невстановленої особи, яка погрожувала йому та його родичам фізичною розправою.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Передача громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для відбування покарання в України та порядок приведення вироку іноземного суду у відповідність із законодавством України передбачена главою 46 КПК України та Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року.

Відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (стаття 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і, таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.

Частиною 3 ст.609 КПК України передбачено, що в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України Міністерство юстиції України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду у відповідність із законодавством України.

Вироком Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13.01.2017 року ОСОБА_8 засуджений за п.п.«а, г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.30, п.п.«а, г» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.69 Кримінального кодексу РФ, до остаточного покарання у виді 12 років позбавлення волі у виправній колонії суворого режиму.

Калузький районний суд Калузької області Російської Федерації кваліфікував дії ОСОБА_8 , як замах на незаконний збут наркотичного засобу, вчинене у складі організованої групи, у великому розмірі (зокрема в частині незаконного обігу 133,342 грам речовини похідне «N-метилэфедрон…»), обумовлюють висновок суду про закінченість складу цього злочину.

Частиною 3 ст.307 КК України передбачена відповідальність за дії щодо незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб тощо, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах.

Таким чином дії ОСОБА_8 , за які суд іноземної держави притягнув його до кримінальної відповідальності, повністю охоплюються диспозицією ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 липня 2020 року було задоволено клопотання Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації від 13 січня 2017 року відносно ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.3 ст.610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає, серед іншого, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Порядок визначення строку позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави, передбачений положеннями ч.4 ст.610 КК України, згідно якої при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім окремих випадків.

Відповідно до положень ч.4 ст.610 КК України, іншого порядку визначення строку позбавлення волі суд дотримується в разі, якщо призначений судом іноземної держави строк є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений кримінальним законом України за таке правопорушення, та в разі, якщо призначений судом іноземної держави строк є більшим, ніж максимальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що, постановляючи ухвалу про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції, керуючись приписами ч.4 ст.610 КПК України, дотримався тривалості призначеного судом РФ покарання у виді 12 років позбавлення волі, яке відповідає межам санкції ч.3 ст.307 КК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що санкцією ч.3 ст.307 КК України передбачений додатковий вид покарання конфіскація майна.

В свою чергу суд першої інстанції зазначив, що, оскільки, за вироком суду РФ та законодавством цієї держави не передбачено призначення за вчинені ОСОБА_8 діяння такого покарання як конфіскація майна, яке за КК України передбачено у даному випадку, як обов`язкове, а тому, зважаючи на приписи ст.11 Конвенції, суд не може посилювати визначене зазначеній особі в державі винесення вироку покарання, шляхом застосування такого виду додаткового покарання в державі виконання вироку.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи засудженого ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме: повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, першу судимість, позитивні характеристики ОСОБА_8 за місцем проживання та роботи.

Апеляційний суд наголошує, що під час розгляду питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд не уповноважений повторно переглядати пом`якшуючі обставини, які були встановлені під час ухвалення вироку, який не теперішній час набрав законної сили.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що суд розглянув без представника Міністерства юстиції України, апеляційний суд зазначає про таке.

З матеріалів клопотання вбачається, що представника Міністерства юстиції України подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, у зв`язку з чим суд першої інстанції обгрунтовано, з метою дотримання розумності строків такого розгляду, розглянув клопотання за відсутності вказаного представника.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції істотно порушив його процесуальні права, оскільки ухвала оголошувалась судом без його участі, з огляду на таке.

Згідно з довідкою, складеною секретарем судового засідання, учасники провадження не з`явилися на оголошення ухвали, налагодити відео зв`язок з ДУ «Вознесенська виправна колонія» №72 не надалось можливим з технічних причин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під час судового розгляду був присутній захисник засудженого, однак на оголошення ухвали останній також не з`явився.

Враховуючи, що розгляд клопотання проводився в режимі відеоконференції та під час проголошення судового рішення у виді ухвали не вдалося налагодити відео зв`язок з ДУ «Вознесенська виправна колонія» №72, апеляційний суд не вбачає порушень процесуальних прав засудженого ОСОБА_8 , які можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, ухвала Суворовського районного суду від 23.07.2020 року, у той же день була направлена на адресу ДУ «Вознесенська виправна колонія» №72 для вручення засудженому ОСОБА_8 (Т.2 а.с.79).

За таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку про правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, яким приведено вирок РФ у відповідність із законодавством України та ОСОБА_8 вважається засудженим за ч.3 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, без конфіскації майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532, 609, 610 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 липня 2020 року про приведення у відповідність із законодавством України вироку Калузького районного суду Калузької області від 13 січня 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4