провадження №: 1-кс/752/6087/19
У Х В А Л А
11.12.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на рішення старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000197, відомості щодо якого внесені 12.01.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 222 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді захисник звернувся зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000197, відомості щодо якого внесені 12.01.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 222 КК України.
В обґрунтування своїх доводів захисник вказав, що постанова про зупинення досудового розгляду є безпідставною та необґрунтованою, що являється формальним приводом затягування розслідування та вказує на бездіяльність слідчого, свідоме порушення принципу розумності строків у кримінальному провадженні та ігнорування вимог ст. 9 КПК України, наслідком чого є порушення права підозрюваного ОСОБА_4 на справедливий суд, гарантоване кримінальним процесуальним законодавством, Конституцією України та рішеннями Європейського суду з прав людини.
У судове засідання захисник не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялись неодноразово, належним чином та заздалегідь.
Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає необхідним задовольнити скаргу, виходячи з наступного.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Положеннями ч. 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником, чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Слідчим суддею встановлено, що 12.01.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 222 КК України.
12.01.2017 постановою старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , досудове розслідування зупинене у вказаному кримінальному провадженні.
Як вбачається із вказаної постанови слідчого, в рамках проведення досудового розслідування на адресу реєстрації проживання ОСОБА_4 , неодноразово в порядку ст. 133, 135 КПК України направлялись повістки про виклик для проведення процесуальних дій, однак останній не з`являвся.
Крім того, 19.10.2016 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 222, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України.
12.01.2017 з матеріалів кримінального провадження №0000112 в матеріали кримінального провадження №0000197 виділено матеріали відносно ОСОБА_4 , який переховувався від органів досудового розслідування.
Разом з тим, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Згідно ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Стаття 280 КПК України, передбачає підстави та порядок зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні і вказує на те, що досудове розслідування може бути зупинено після повідомлення особі про підозру у разі, якщо: підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком; підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме; слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування; наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.
До зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії, для встановлення місцезнаходження особи, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.
Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.
Крім того, оскільки, ч. 1 ст. 280 КПК України за своєю правовою конструкцією передбачає можливість зупинення досудового розслідування виключно за умови належного повідомлення особі про підозру, то неналежне повідомлення особи про підозру повністю унеможливлює зупинення досудового розслідування.

Як встановлено слідчим суддею під час розгляду клопотання, із матеріалів клопотання не вбачається належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 належним чином, у передбачений КПК України спосіб вручено письмове повідомлення про підозру. Більше того, про направлення копії оскаржуваної постанови слідчого, повісток про виклик для проведення слідчий чи процесуальних дій.

Положеннями ч. 1 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Частиною 1 статті 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх прав та виконання процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею неодноразово надавалась процесуальна можливість слідчому чи прокурору подати відповідні документи (докази) обґрунтованості винесення оскаржуваної постанови, що підтверджується направленими судовими повістками про виклик до суду разом із наданням слідчому судді відповідних матеріалів кримінального провадження або копій документів, на підставі яких слідчим прийнято рішення про зупинення досудового розслідування.

Однак, слідчий не скористався своїм процесуальним правом щодо надання належних та допустимих доказів обгрунтованості винесення оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, слідчий суддя, приймаючи за основу гарантовані принципи диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з урахуванням доводів захисника, вважає, що постанова про зупинення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винесена без належного правового обґрунтування, тобто є такою, яка винесена всупереч положенням КПК України.

Згідно вимог ч.2 ст. 280 КПК України, до зупинення досудового розслідування всі слідчі (розшукові) дії, проведення яких необхідне та можливе. Відповідно до ч. 2. ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як обставини, які викривають, так і ті, які виправдовують підозрюваного.

Положеннями ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини четвертої статті 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер)' або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 21 частини першої статті 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться розумні строки.

Згідно частини першою статті 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути викопані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до частини першої статті 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Так, у справі «Кудла проти Польщі» (заява No 30210/96). Суд наголосив, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність у національній правовій системі засобів правового захисту, що забезпечують на національному рівні захист конвенційних прав і свобод в будь-якій формі. Таким чином стаття 13 Конвенції вимагає палання внутрішньодержавного засобу правового захисту, що дозволяє розглянути по суті «обґрунтовану скаргу» на порушення Конвенції та надати відповідну компенсацію Засіб правовою захисту, який вимагається за статтею 13 Конвенції, має бути «ефективним» як на практиці, так і на законодавчому рівні.

Суд заявив, що метою статті 13 «є забезпечення механізму, завдяки якому особи можуть скористатися засобами судового захисту на національному рівні від порушення конвенційних прав, перед тим як вдатися до міжнародного механізму оскарження в Суді».

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що зупинення досудового розслідування і не вчинення при цьому будь-яких слідчих і процесуальних дій для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення протягом тривалого часу, починаючи з моменту повідомлення про підозру, не є ефективним здійсненням досудового розслідування у розумні строки.

Крім того, порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні встановлено ст.135 КПК України, відповідно до якої особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Доказів надсилання повістки підозрюваному про виклик до слідчого органом досудового розслідування не представлено, як і не представлено самої повістки. Окрім того, не надано доказів того, що слідчим здійснювались спроби виклику підозрюваної по телефону, враховуючи, що контактний номер телефону підозрюваного був відомий слідчому, чи шляхом вручення повістки про виклик дорослому члену сім`ї або житлово-експлуатаційній організації за місцем її проживання чи захиснику.

Аналізуючи обставини, встановлені судовим розглядом, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні прийнята, в порушення порядку, передбаченого ст. 280 КПК, без врахування фактичних обставин кримінального провадження, без належного правового обґрунтування, тобто є такою, яка винесена всупереч положенням КПК України та, як наслідок, підлягає скасуванню, у зв`язку із цим, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 372, 376 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000197, відомості щодо якого внесені 12.01.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 222 КК України - скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання слідчим суддею та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1