Номер провадження: 11-сс/813/215/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 січня 2021 року про продовження підозрюваному ОСОБА_9 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004266 від 20 серпня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 січня 2021 року було задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.205-1; ч.5 ст.27, ч.3 ст.190; ч.5 ст.27, ч.4 ст.190; ч.4 ст.190; ч.2 ст.209 КК України продовжений строк тримання під вартою на 60 днів до 13 березня 2021 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава в розмірі 2 102 000 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що пред`явлена ОСОБА_9 підозра є необґрунтованою.

Захисник зазначив, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

На думку захисника, у даному кримінальному провадженні відсутній ризик, передбачений п.1) ч.1 ст.177 КПК України, оскільки до затримання ОСОБА_9 самостійно за першою вимогою з`являвся до слідчого, прокурора та не здійснював спроб переховуватись від органу досудового розслідування.

Що стосується ризику знищення або спотворення будь-яких речей та документів, то його існування фактично виключається, оскільки з матеріалів, доданих до клопотання слідчого та з пояснень прокурора в суді першої інстанції вбачається, що всі речі та документи, які мають доказове значення у даному кримінальному провадженні були вилучені органами досудового розслідування.

Крім того слідчий суддя не врахував, що підозрюваний має постійне місце проживання в м. Одесі, він одружений, на утриманні у нього знаходиться неповнолітня донька 2004 року народження та хвора матір.

Більш того з 30 липня 2020 року моменту застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до теперішнього часу органом досудового розслідування не було проведено за участю ОСОБА_9 жодної слідчої дії.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України убачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 січня 2021 року, ОСОБА_9 підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.205-1; ч.5 ст.27, ч.3 ст.190; ч.5 ст.27, ч.4 ст.190; ч.4 ст.190; ч.2 ст.209 КК України був продовжений строк тримання під вартою до 13 березня 2021 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.205-1; ч.5 ст.27, ч.3 ст.190; ч.5 ст.27, ч.4 ст.190; ч.4 ст.190; ч.2 ст.209 КК України є обґрунтованою.

З матеріалів провадження вбачається, що 27.07.2020 року відносно ОСОБА_9 складено письмове повідомлення про підозру за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: внесення у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей; ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: пособництво у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах;·ч.5 ст.27, ч.4 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: пособництво у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; ч.4 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; ч.2 ст.209 (в редакції від 10.11.2015 року) КК України, за кваліфікуючими ознаками: вчинення правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, з метою приховування та маскування незаконного походження такого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.205-1; ч.5 ст.27, ч.3 ст.190; ч.5 ст.27, ч.4 ст.190; ч.4 ст.190; ч.2 ст.209 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, щодо 12 об`єктів нерухомості, власник ТОВ БЛІЦ-2011;

- реєстраційною карткою ТОВ «БЛІЦ-2011» за директором ОСОБА_9 статутом ТОВ «БШЦ-2011»;

- висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи №19-8194/8196, від 03.06.2020; висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи №19-8180/8182, від 10.06.2020; висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи №19-8206/8208, від 12.06.2020; висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи №19-8197/8199, від 12.06.2020; висновком експерта №19-4102 судової оціночно-будівельної експертизи, від 24.12.2019; висновком експерта №19-4103 судової оціночно-будівельної експертизи, від 27.01.2020; висновком експерта №19-4104 судової оціночно-будівельної експертизи, від 20.02.2020; висновком експерта №20-74 судової оціночно-будівельної експертизи, від 25.03.2020; висновком експерта №20-75 судової оціночно-будівельної експертизи, від 23.06.2020; висновком експерта №20-76 судової оціночно-будівельної експертизи, від 22.05.2020; висновком експерта №19-4100 судової оціночно-будівельної експертизи, від 04.02.2020; висновком експерта №19-4099 судової оціночно-будівельної експертизи, від 13.01.2020; висновком експерта №19-4098 судової оціночно-будівельної експертизи, від 03.12.2019; висновком експерта №19-409 судової оціночно-будівельної експертизи, від 20.11.2019; висновком експерта №20-3576 судової оціночно-будівельної експертизи, від 30.06.2020;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 05.02.2020;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.02.2020 з додатком до нього (впізнання проводилось за участю свідка ОСОБА_11 , відповідно до якого свідок впізнала ОСОБА_9 , як чоловіка який продавав квартиру АДРЕСА_1 );

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , від 31.01.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.01.2020 з додатком до нього (впізнання проводилось за участю свідка ОСОБА_12 , відповідно до якого свідок впізнала ОСОБА_9 , як чоловіка який продавав квартиру АДРЕСА_1 );

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , від 31.01.2020;

- протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 25.02.2020;

-іншими матеріалами провадження за клопотанням слідчого в сукупності.

Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

Враховуючи наведене, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні в тому числі особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі доведеності його вини, кількість інкримінованих йому злочинів, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Щодо доводів сторони захисту про недоведеність існування ризику незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_9 на свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Так, кримінальне провадження №0004266 від 20 серпня 2015 року, відносно ОСОБА_9 перебуває на стадії досудового розслідування, а тому свідки, які на теперішній час допитані органом досудового розслідування, у разі направлення до суду обвинувального акту будуть безпосередньо допитуватися судом, що дає підстави дійти висновку про наявність ризику незаконного впливу на них підозрюваним ОСОБА_9 з метою змінити їх первинні показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Вищенаведене в сукупності з конкретними обставинами злочину та встановлені ризики дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 .

При цьому обставини передбачені ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом не встановлені.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що виключається існування ризику знищення або спотворення будь-яких речей та документів, апеляційний суд вважає їх неспроможними, оскільки, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали слідчим суддею не був встановлений такий ризик.

В свою чергу апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання в м. Одесі, він одружений, на утриманні у нього знаходиться неповнолітня донька 2004 року народження та хвора матір, однак, на думку апеляційного суду, зазначені обставини не спростовують викладені в ухвалі висновки суду та не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 січня 2021 року, якою ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.205-1; ч.5 ст.27, ч.3 ст.190; ч.5 ст.27, ч.4 ст.190; ч.4 ст.190; ч.2 ст.209 КК України продовжений строк тримання під вартою на 60 днів до 13 березня 2021 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4