У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2020 за №0000468, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України, про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із клопотанням, погоджене прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2020 за №0000468, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України, про арешт майна.
Клопотання мотивовано тим, що як встановлено досудовим розслідуванням ОСОБА_4 , обіймаючи посаду начальника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, за попередньою змовою з заступником голови Закарпатської обласної ради ОСОБА_5 , тобто до вчинення злочину домовившись про спільне його вчинення, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, із погрозою застосування насильства над потерпілим, пред`явили незаконну вимогу ОСОБА_6 про передачу їм грошових коштів в розмірі 560 000 гривень, за наступних обставин.
Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , з метою отримання грошових коштів для себе та ОСОБА_5 , з метою виконання злочинного наміру останнього, в період з жовтня місяця 2020 по 03.11.2020 неодноразово телефонував на мобільний телефон ОСОБА_6 , який являється фізичною особою підприємцем та здійснює свою господарську діяльність пов`язану з виконанням ремонтно будівельних робіт, зокрема здійснює підрядні роботи по об`єкту «Реконструкція будівлі клубу під соціально-культурний центр (клуб, бібліотека ФАП) в с. Мокра Перечинського району. Коригування» згідно договору підряду укладеного з Порошківською сільською радою Перечинського району, а також під час особистих зустрічей з останнім, висловлював погрози про те, що зможе особисто, з використанням свого службового становища та корупційних зв`язків з посадовими особами відповідних державних органів, перешкоджати законній господарській діяльності, а також погрожував фізичним насильством у разі відмови від виконання незаконної вимоги, при цьому вимагав у ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 560 000 гривень, для ОСОБА_5 , за те, що останній сприяв виділенню коштів для реконструкції вказаного об`єкта. На це ОСОБА_6 погодився, оскільки усвідомлював, що інакше здійснювати підприємницьку діяльність він не зможе.
Продовжуючи свої злочинні дії, 03.11.2020 о 10.30 год. в приміщенні кафе, яке розташоване по вул. Гойди в м. Ужгороді, під час чергової зустрічі ОСОБА_6 з ОСОБА_4 , останній в черговий раз висунув протиправну вимогу щодо передачі грошових коштів для ОСОБА_5 , після чого разом з ОСОБА_6 вирушив до приміщення будівлі «Комінвестбанк» по вул. Гойди в м. Ужгороді, де між ними та ОСОБА_5 відбулася зустріч, в ході якої останній будучи обізнаним про те, що ОСОБА_6 готовий надати грошові кошти в розмірі 560 000 грн., повідомив останньому про те, щоб він передав вказані кошти ОСОБА_4 .
У клопотанні вказано, що ОСОБА_4 за вказівкою ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно з корисливих мотивів та з метою свого та ОСОБА_5 протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер та караність своїх дій, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 560 000 грн., в якості частини обумовленої раніше суми грошових коштів, за не перешкоджання законній господарській діяльності, з яких грошові кошти в розмірі 20000 гривень призначалися для ОСОБА_4 , однак не довів свій злочинний умисел з причин, що не залежали від його волі.
Таким чином ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 у період часу з жовтня 2020 року по 03.11.2020 вимагав від ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 560 000 гривень за не перешкоджання його законній господарській діяльності, та одержав від останнього 560000 (п`ятсот шістдесят тисяч) гривень, після чого був затриманий працівниками поліції
Слідчий зазначає, що своїми умисними діями ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є замах на вимагання, тобто закінчений замах на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженні його прав і свобод (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди у великому розмірі.
03.11.2020 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, одразу після вчинення злочину.
Разом із тим у клопотанні вказано, що 04.11.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині підтверджується заявою ОСОБА_6 про вчинення вказаного злочину, допитом свідка ОСОБА_6 , протоколом обшуку автомобіля марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , протоколом про ідентифікацію та вручення грошових коштів, протоколом за результатами проведення аудіо, відеоконтролю особи, іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Абзацом другим частини першої даної статті передбачено обов`язок слідчого, прокурора вжиття необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно п.3 ч.2 ст.170 даного Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. Разом із тим, частиною п`ятою даної статті передбачено накладення арешту на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна. Частиною десятою вказаної статті допускається накладення арешту на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права.

Згідно п.4 ч.2 ст.170 даного Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Разом із тим, частиною п`ятою даної статті передбачено накладення арешту на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна. Частиною десятою вказаної статті допускається накладення арешту на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права.

У клопотанні вказано, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровані наступні обєкти нерухомого майна, а саме:

Будинок, загальною площею 46,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 8982019);

земельна ділянка з кадастровим номером :12:014:0230, площею 0,95 га. розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оріховиця (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 248)

Крім того, за ОСОБА_4 зареєстрований автомобіль марки Volkswagen Caddy 2008 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ).

Слідчий зазначає, що приймаючи до уваги викладене, і те що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноси ться до категорії тяжкого і за яке йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з конфіскацією майна, а тому зважаючи на обґрунтованість підозри, з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та подальшого забезпечення цивільного позову та відшкодування шкоди завданої діями ОСОБА_4 об`єктирухомого та нерухомого майна належний останньому слід накласти арешт, керуючись ст. ст. 40,170-171 КПК України, та просить слідчого суддю:

накласти арешт із забороною розпорядження на рухоме та нерухоме майно належне ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

Будинок, загальною площею 46,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 8982019);

земельна ділінка з кадастровим номером :12:014:0230, площею 0,95 га. розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оріховиця (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 248);

автомобіль марки Volkswagen Caddy 2008 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ).

Слідчий в судове засіданні не з`явився, разом із тим слідчих який входить до групи слідчий у даному кримінальному провадженні через канцелярію суду подав рапорт в якому просив розгляд клопотання проводити за його відсутності, при цьому зазначив що таке підтримує та просить задовольнити.

Власник майна та його захисник в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Однак їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При розгляді клопотання встановлено, відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження№ 0000468 від 20.10.2020, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст.368, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України.

Разом із тим також встановлено, що 04.11.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України.

03.11.2020 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, одразу після вчинення злочину.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині підтверджується заявою ОСОБА_6 про вчинення вказаного злочину, допитом свідка ОСОБА_6 , протоколом обшуку автомобіля марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , протоколом про ідентифікацію та вручення грошових коштів, протоколом за результатами проведення аудіо, відеоконтролю особи, іншими матеріалами кримінального провадження.

За вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.189 КК України, згідно санкції передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна.
Слідчий суддя вважає доведеним обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.15-ч.3 ст.189 КК України.

З матеріалів клопотання, а саме згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровані наступні обєкти нерухомого майна, а саме:

Будинок, загальною площею 46,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 8982019); земельна ділянка з кадастровим номером :12:014:0230, площею 0,95 га. розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оріховиця (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 248).

Крім того, за ОСОБА_4 зареєстрований автомобіль марки Volkswagen Caddy 2008 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ).

Слідчий суддя вважає доведеним, що ОСОБА_4 об`єктивно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, покарання за яке в разі визнання його винним, карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна.

Слідчий суддя вважає, що наявні достатні підстави вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Слідчим в клопотанні наведено достатньо аргументів що свідчать про існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт, підлягає можливій конфіскації.

При цьому на переконання слідчого судді, у клопотанні доведено необхідність такого арешту, з вище зазначених підстав.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_4 , до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість його конфіскації, в разі визнання підозрюваного винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15-ч.3 ст. 189 КК України.

Слідчий суддя переконаний, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи наведене вище, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, та враховує можливість його конфіскації, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Разом із тим слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що клопотання слідчого в частині обгрунтування накладення арешту на зазначене у прохальній частині клопотання майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову ) є необгунтованим та передчасним.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом із тим, частина 6 вказаної норми передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Як вбачається зі змісту клопотання та матеріалів, що до нього додані у даному кримінальному провадженні цивільний позов не подавався. З урахуванням наведеного підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову) слідчий суддя на даний час не вбачає.
З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, з метою забезпечення можливості органам досудового розслідування провести необхідний комплекс розшукових, слідчих та процесуальних дій, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна, для його власника та враховуючи потреби досудового розслідування щодо втручання у права та інтереси власників майна на даному етапі кримінального провадження, слідчий суддя вважає вірним застосовувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, та вважає, що заборона розпорядження вказаним нерухомим та рухомим майном забезпечить його збереження та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх, без позбавлення права користування та володіння ними.
Крім того, власники або володільці майна мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту одразу ж після зникнення підстав для застосування арешту.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість його конфіскації, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, у кримінальному проваджені відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2020 за №0000468, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 189 КК України, про арешт майна, задовольнити.
Накласти арешт із забороною розпорядження на рухоме та нерухоме майно належне ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: будинок, загальною площею 46,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 8982019); земельна ділянка з кадастровим номером :12:014:0230, площею 0,95 га. розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оріховиця (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 248); автомобіль марки Volkswagen Caddy 2008 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), без заборони власників або володільців майна права користування та володіння вказаними нерухомим майно до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та фізичним особам, щодо майна яких вирішувалось питання про арешт.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1