ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/270/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , цілодобово.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, досудовим розслідуванням встановлено, що 20.08.2020 року, близько 19 год. 00 хв., у ОСОБА_7 , який перебував по вул.Є.Коновальця навпроти буд№18 в м.Тернопіль, винник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, 20.08.2020р. близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в цей час перебував по вул.Євгена Коновальця, навпроти будинку №18 у м.Тернопіль, та побачив, що у відкритій поясній сумці, яка була одягнута на потерпілому ОСОБА_11 , на ременю через праве плече, наявний мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі «J120Н». Надалі ОСОБА_7 , використовуючи свої антропометричні дані, суттєву вікову різницю подавив психологічний опір потерпілого та скориставшись його безпорадним станом, відкрито викрав із сумки вищевказаний мобільний телефон, та поклав собі у кишеню.

Після цього ОСОБА_7 , заволодівши майном ОСОБА_11 , покинув місце вчинення злочину, чим завдав матеріальну шкоду малолітньому потерпілому на зальну суму 1200 гривень.

21.08.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Наголошує, що виходячи з особливостей конкретного злочину і обстановки його вчинення можна зробити обґрунтований висновок про підвищену суспільну небезпеку як злочину, так і особи ОСОБА_7 . Звертає увагу суду на те, що підозрюваний фактично не визнав своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, окрім цього він хоч і вважається не судимою особою відповідно до ст.89 КК України, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності, також ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, а це на думку прокурора свідчить про підвищений ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. На підставі вищевикладеного прокурор стверджує, що існує реальна загроза переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, а тому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 . Додатково зазначає, що в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення підозрюваного і його захисника, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому не підлягають перевірці під час апеляційного розгляду.

Доводи прокурора в ході апеляційного розгляду та викладені в апеляційній скарзі містять лише твердження прокурора про недостатність застосування домашнього арешту для запобігання ризикам і не обґрунтовані конкретними обставинами провадження, а тому не спростовують висновків слідчого судді.

Як вбачається зі змісту оскарженої ухвали, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя правильно застосував вимоги ч.4 ст.194 КПК України, відповідно до якої якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, тобто наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків згідно ст.177 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує вид застосованого слідчим суддею запобіжного заходу і просить його змінити на більш суворий у вигляді взяття під вартe, мотивуючи тим, що слідчим суддею не було враховано обсяг наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та стверджує, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не зможе їм запобігти, однак не наводить жодних конкретних обставин, на підставі яких він прийшов до такого переконання.

Натомість, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали слідчий суддя правильно врахував, наявні ризики і відомості про особу підозрюваного, який має погашену судимість, постійне місце проживання, за якими відсутні відомості про його негативну поведінку, а тому прийняв вірне рішення про застосування до підозрюваного домашнього арешту цілодобово.

З огляду на викладене, враховуючи, що апеляційна скарга прокурора не містить вказівки на конкретні і підтверджені доказами обставини, які би обґрунтовували його твердження про незаконність ухвали слідчого судді, яку він просить скасувати, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176-178,182,183,184,194,404,407,422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2020 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді