Справа № 756/1083/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третьої особи ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва клопотання слідчого, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 22.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000140, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

УСТАНОВИВ:

26.01.2021 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 , яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 22.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000140, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке погоджено прокурором ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що під час досудового розслідування встановлено, що 17.01.2021 за адресою м. Київ, пл. Петропавлівська, 1, ОСОБА_5 передав ОСОБА_10 автомобілі марки «Субару», моделі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , та автомобіль марки «Шкода», моделі НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , які зареєстровані за «Automobiliv Imperija», власником якої є ОСОБА_5 , для продажу. Однак ОСОБА_10 з 19.01.2021 перестав виходити на зв`язок. Під час проведення досудового розслідування знайдено вказані автомобілі, які перебували на парковці ТЦ «Дрім Таун-2», за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 21-Б.

На думку слідчого, наведені обставини свідчать про те, що наразі є необхідність в накладенні арешту на вказані автомобілі з метою заборони користування, відчуження та розпоряджання зазначеним майном будь-яким способом.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтвердили обставини, викладені в клоптанні, просили клопотання задовольнити.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та третя особа ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання.

Зокрема потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що він звернувся з заявою щодо заволодіння невідомими особами транспортними засобами «Субару», моделі Імпреза, реєстраційний номер НОМЕР_2 , «Шкода», моделі Октавія, реєстраційний номер НОМЕР_5 , які належать його компанії «Automobiliv Imperija». Однак пояснив, що він працює ще з одним чоловіком, з яким завезли наведені транспортні засоби в Україну. Планували їх продати, але у його знайомого є борг перед ОСОБА_6 , а тому останні домовилися про передачу ОСОБА_6 транспортних засобів в якості погашення боргу. Але потім знайомий відмовився від цього наміру, хоча документи на транспортні засоби вже були передані ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що у неї є знайомий ОСОБА_11 , який їй винен 18 000 доларів США. Вона дізналась, що ОСОБА_11 привіз в України декілька машин, а отже вирішила забрати їх у рахунок боргу. Спочатку ОСОБА_11 погодися, але потім відмовився, але документи вже вона на ці транспортні засоби отримала.

Третя особа ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що в його володінні перебували транспортні засоби, але поліція їх вилучила з незрозумілих йому підстав, хоча він лише допомагав ОСОБА_6 з транспортними засобами.

Вислухавши слідчого, прокурора, потерпілих, третю особу та свідків, суд установив наступні обставини.

Як встановлено у судовому засіданні, органом досудового розслідування, яким є Оболонське управління поліції ГУНП у місті Києві, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, яке внесено 22.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000140. Процесуальне керівництво здійснює Київська місцева прокуратура № 5. Кримінальне провадження зареєстроване за фактом того, що 21.01.2021 за адресою АДРЕСА_1 , невстановлена досудовим розслідування особа, шахрайським шляхом, заволоділа майном.

Згідно з ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до с. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Судом установлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подано заяви про вчинення кримінального правопорушення, а у ОСОБА_7 було вилучено майно. Отже дані особи отримали відповідні процесуальні права.

Однак, з наданих суду матеріалів не вбачається, що така подія як вчинення злочину, зокрема передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, мала місце. Сам факт подання заяви про вчинення злочину ще не є підставою для того, аби вилучати майно та накладати на нього арешт з забороною права користування та розпорядження.

Надані матеріали, а також показання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свідчать лише про те, що між цими особами, як і їх знайомими, виник певній цивільний спір щодо грошового зобов`язання, а між іншими щодо належності майна. Однак такий спір не є предметом регулювання кримінального провадження. При цьому в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що власником транспортних засобів «Субару», моделі Імпреза, реєстраційний номер НОМЕР_2 , «Шкода», моделі Октавія, реєстраційний номер НОМЕР_5 , є іноземна юридична особа «Automobiliv Imperija». Одним з засновників якої є ОСОБА_5 , і який у судовому засіданні заперечував щодо накладення арешту, посилаючись на те, що він у змозі забезпечити його зберігання. При цьому, слідчий та прокурор у судовому засіданні не змогли пояснити потребу органу досудового розслідування у накладення арешту на вказані транспортні засоби з забороною користування та розпорядження в рамках досудового розслідування за ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а арешт є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На думку суду, слідчим та прокурором не було доведено ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України, а також доцільності арешту майна відповідно до п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Установлені в судовому засіданні обставини свідчать, що накладення арешту на наведене у клопотанні майно не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а отже у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 7, 55, 64-2, 94, 100, 110, 131, 132, 170-175, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 22.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000140, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відмовити.

Ухвала може бути оскарженою протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1