№479/217/2020
№1-кп/474/122/20
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту
05.12.20 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши, у судовому засіданні в залі суду смт.Врадіївка по кримінальному провадженні №0000384 від 14.12.2020 року клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,-

за участю:
прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України

в с т а н о в и в :
В провадженні Врадіївського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопрушення за ч.2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого, обґрунтовуючи клопотання наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які не зменшилися та не відпали, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків вчинення злочину, вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, та свідки прямо вказують на нього як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та ОСОБА_3 являється обвинуваченим у ще одному кримінальному провадженні з приводу спричинення тілесних ушкоджень свідку у даному кримінальному провадженні, та обставину того, що він же двічі був засуджений за вчинення злочинів проти життя і здоров`я особи (ст. 122 КК України).

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 184 та 199 КПК України, та вручено обвинуваченому, захиснику обвинуваченого ОСОБА_5 04.12.2020р. о 07.00 год., з дотримання вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, що було підтверджено останніми під час судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання з підстав зазначених у ньому, посилався, що зазначені у клопотанні ризики мали місце при зміні обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт 12.10.2020 року, та до цього часу не зменшились і виправдовують перебування ОСОБА_3 під домашнім арештом.

Обвинувачений, його захисник заперечили проти клопотання прокурора. Сторона захисту послалася, на недоведеність ризиків на які посилається прокурор, оскільки тяжкість покарання не підтверджує наявність ризику переховуватися від суду, а наявність у обвинуваченого погашених судимостей не підтверджує ризик можливого вчиненні інших кримінальних правопорушень, з огляду на правовий висновок ВСУ у справі № 647/1831/15-к від 27.09.2018р.. відповідно до якого припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим. Оскільки обвинувальний акт перебуває в суді майже рік, і за цей час до правоохоронних органів, суду не надходили скарги щодо поведінки, дій обвинуваченого у впливі на потерпілого чи свідків, то вважає що цей ризик також відсутній.

Сторона захисту також зазначила по недоцільність долучення на даній стадії процесу протоколу допиту потерпілого на підтвердження наявності ризиків, оскільки такий може наперед сформувати у суду упереджену думку щодо винності його підзахисного, та про необхідність вирішення в даному випадку питання про обрання запобіжного заходу,а не його продовження. Крім того посилався, що обвинувачений має на утриманні бабусю по догляду за якою оформлений в управлінні соціального захисту, а тому цілодобовий домашній арешт унеможливлює здійснення ним повноцінного догляду за бабусею. З цих підстав, у разі задоволення клопотання прокурора, просив обмежитися домашнім арештом лише в нічний час.

Так, враховуючи приписи ст.ст. 176-179, 183, 184, 194, 197 КПК України, з матеріалів клопотання слідує, що 05.12.2019р. ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України, а 19.02.2020р. вручено обвинувальний акт за цією ж статтею, з реєстром матеріалів досудового розслідування, в якому він обвинувачується в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

04 грудня 2019 року о 22.50 год. ОСОБА_3 було затримано на підставі ст.ст.208-213 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

06.12.2019р. йому ж було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком дії до 02.02.2020 року.

31.01.2020 р. ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.03.2020 р., який закінчився 06.03.2020р. та не продовжувався.

12.10.2020 р. ОСОБА_3 обрано заповіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком до 10.12.2020р.

Заслухавши сторони обвинувачення та захисту, дослідивши надані ними докази, вважаю наявними:
- обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України, з огляду на вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень в яких він підозрюється: витяг з ЄРДР про внесення відомостей за телефонним повідомленням про те, що 04.12.2019р. біля 16.30 год. в приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_6 , 1984 р.н. з тілесними ушкодженнями у вигляді синців та саден в області голови, тулуба та переломів ребер, протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 04.12.2019р., що по сусідству з ним проживає ОСОБА_8 , який вживає алкогольні напої та місцю проживання якого часто збираються різні мешканці цього села, та що 03.12.2020р. біля 18.30 год. вийшов у двір свого домоволодіння та почув крики з веранди ОСОБА_9 , побачив у його веранді, так як горіло світло, три особи, та прислухавшись почув, що ОСОБА_10 сказав фразу навіщо ти взяв, після чого ОСОБА_11 уточнив фразою ОСОБА_12 навіщо ти взяв, на що ОСОБА_13 відповів, що нічого не брав, після чого він, свідок пішов до будинку. Через 30-40 хвилин він знову вийшов у двір та почув, що у будинку ОСОБА_11 хтось казав фрази вставай та побачив у веранді ОСОБА_14 який піднявся з підлоги та присів на стілець. Та вже 04.12.2019р. біля 07.40 год. бачив ОСОБА_13 який спершись на свій велосипед прямував по вулиці, в сторону центра, та біля 11.30 год. ОСОБА_15 який також прямував в сторону центра. А вже о 16.30 год. ОСОБА_9 повідомив, що в нього дома лежить труп ОСОБА_16 , в чому він свідок переконався, коли пішов разом з ОСОБА_11 до нього додому; протокол одночасного допиту осіб ( ОСОБА_8 та ОСОБА_17 ) під час якого свідок ОСОБА_8 повідомив про сварку, яка сталася між ним, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 03.12.2019р. з приводу крадіжки у останнього грошей, та те, що при обшуці ОСОБА_18 у ОСОБА_16 у задній кишені останнього було виявлено 3000 грн., за що ОСОБА_15 наніс ОСОБА_19 удар в область потилиці, пізніше взяв його ж за одяг в області грудей та він, почув звук удару, його не бачив, а потім коли він намагався його віддягти наніс ще один удар в груди ОСОБА_20 .. Також повідомив про обставини бійки, яка відбулася між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 04.12.2019р. в ході якого ОСОБА_15 наніс ОСОБА_14 удари в область грудної клітини, живота, та після того як ОСОБА_14 присів на ліжко, ще два удари коліном правої ноги в область грудей, та ще 2-3 удари в область обличчя. Пізніше на пропозицію вжити горілки ОСОБА_13 повідомив, що в нього болить плече, всередині грудей та рукою вказав на грудну клітку; протокол допиту свідка ОСОБА_8 в яких він повідомив про обставини бійки ОСОБА_21 та ОСОБА_16 03.12.2019р. та 04.12.2019р., висновок експерта №392 від 21.01.2020р. про виявлення у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді травматичних розривів легенів, які призвели до розвитку пневмораксу та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого;

- ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків вчинення злочину, та обставини, які свідчать що заявлені ризики не зменшилися, недостатність застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, з огляду на: вимогу про судимість від 06.02.2020р. характеристики виконкому Красненьківської сільської ради, довідку центру пробації №29/17/1229/19 від 12.09.2019р., довідки про склад сім`ї, повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000308 по ч.1 ст. 125 КК України щодо потерпілих, в т.ч. ОСОБА_8 , відповідно до яких ОСОБА_3 є особою раніше не судимою, в силу ст. 89 КК України, підозрюється у вчиненні 28.11.2019р. злочину передбаченого ст. 125 КК України, має на утриманні 6 дітей, та оформлений по догляду за бабусею, по місцю проживання характеризується посередньо, як особа яка внаслідок вживання алкоголю проявляє агресію, жорстокість по відношенню до близьких, на численні зауваження та профілактичні бесіди за участю соціального фахівця, працівників правоохоронного органу не реагує.
При цьому суд вважає доцільним зауважати, що обрання будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри. Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Обвинувальний акт стосовно обвинуваченого перебуває на розгляді в суді. Наведеного вище достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».
З огляду на зазначене, суд вважає, що посилання сторони захисту на недоцільність долучення на даній стадії протоколу допиту потерпілого не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку суд не вирішує питання про доведеність вини, а лише розглядає доцільність продовження строку запобіжного заходу з розрізі стандарту обґрунтованості підозри. А тому протокол допиту наданий стороною обвинувачення на обґрунтованість підозри не може наперед сформувати у суду упереджену думку щодо винуватості особи. Крім того згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду.
Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування використовується для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного слід погодитись з висновком про наявність заявлених прокурором ризиків. Так, указані ризики, як реальні, оцінюються в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації обвинуваченого (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Сама по собі суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому, слід відмітити, що, у цій ситуації,тяжкість покарання хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи цілодобовий домашній арешт.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, суд виходить з встановленого КПК України порядку отримання показань зазначених осіб у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань потерпілого та свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками та потерпілим може здійснювати на них вплив, з огляду на повідомлення про підозру у кримінальному провадженню №0000308 по ч.1 ст. 125 КК України щодо потерпілих, в т.ч. ОСОБА_8 (свідка у кримінальному провадженні №№0000384) Таким чином ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження.

Щодо ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, суд оцінює даний ризик як реальний, оскільки ОСОБА_3 не мав до затримання стабільного джерела прибутку та в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі. Дана обставина також свідчать на підтвердження ризику, що обвинувачений може вчинити інший злочин в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

Відтак, встановлені в провадженні обставини свідчать про те, що заявлені прокурором ризики на даний час є реальними та не зменшились.

Сторона захисту посилалася на наявність тих обставин, що обвинувачений має певні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, має на утриманні 6 дітей, є особою, яка офіційно оформлена в управлінні соціального захисту по догляду за бабусею ОСОБА_22 , та обставини того, що цілодобовий домашній арешт позбавляє його можливості здійснювати повноцінний догляд за останньою, з огляду на що у разі задоволення клопотання прокурора, просила призначити домашній арешт лише в нічний час. Однак, на думку суду, ці обставини не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час. Крім того, ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами для забезпечення подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, термін якого спливає 10.12.2020 року. До цієї дати розгляд кримінального провадження не завершено, відтак головуючому судді належить розглянути питання доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, з огляду на приписи ч.ч.1,3 ст. 331 КПК України (суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу). А тому доводи сторони захисту про відсутність у даному випадку у суду повноважень вирішувати питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, а лише його обрання, суд оцінює критично.
При цьому суд погоджується з стороною захисту про неможливість врахування вироків за 2010 та 2012р. щодо обвинуваченого, з огляду на погашення судимості за ними.
За змістомст.331КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченомуглавою 18 цього Кодексу.

За правилом, що встановлене абзацом другим частини третьоїстатті 331 КПК України,до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ч.3ст. 331 КПК України).

Також, суд враховує, що згідно ч. 1ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, зокрема, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності, та з огляду на вагомість та достатність наявних доказів на даному етапі кримінального провадження щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, доведеність вищевказаних ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, а також обставин того, що судове провадження не було завершене до спливу строку дії запобіжного заходу, суд вважає, що ці обставини дають достатні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З огляду на повідомлення ГУНП в Миколаївській області від 22.10.2020р. щодо неможливості здійснення належного контролю з застосуванням електронного засобу контролю (далі - ЕЗК) по місцю проживання ОСОБА_3 в зв`язку з відсутністю належного покриття сигналу GSM, клопотання прокурора в частині покладання обов`язків на обвинуваченогоу виді носіння ЕЗК задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.177,178,183,193,194, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло ( АДРЕСА_1 ) цілодобово , на строк 60 діб.
Строк дії ухвали до 11.00 год. 01 лютого 2021 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов"язки, передбачені п.п. 1-4, 9ч.5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою на визначений час;

- утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

Ухвала підлягає негайному виконанню Кривоозерським ВП Врадіївського ВП ГУ НП в Миколаївській області, у відповідності до вимог ст.ст. 181, 195 КПК України.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали може бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Повний текст ухвали буде проголошено 16.00 год. 04.12.2020 року.

Cуддя ОСОБА_1