Номер провадження: 11-сс/813/70/21
Номер справи місцевого суду: 515/1708/20 1-кс/515/2586/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеській області від 17.12.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Десантне Кілійського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 30.07.2019 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі, в силу ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік та 6 місяців,
підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0001221, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2020 року
установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеській області від 17.12.2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 15.02.2021 року із визначенням розміру застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 63060 грн. щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0001221, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2020 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні злочинів та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_8 , знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень в період іспитового строку; не має постійного джерела доходів, через що може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою поліпшення свого фінансового становища; незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному проваджені, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходив з вимог ст.178, 182, 183 КПК України, та, враховуючи майновий стан підозрюваного ОСОБА_8 , вважав за можливе визначити заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.
В своїй апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою а запобіжний захід занадто суворим з огляду на те, що підозрюваний не приховував своєї вини та активно сприяв досудовому розслідуванню; має на утриманні матір похилого віку, непогано характеризується та має соціальні зв`язки.

На підставі викладеного, захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; доводи адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги та просив її задовольнити; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Із матеріалів провадження вбачається, що 16.12.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.185 КК України (а.п.24-25), санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років та від трьох до шести років відповідно.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим, відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 року, заява № 42310/04 суд наголошує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13.11.2007 року).

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 10.12.2020 року приблизно о 00 год. 10 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з будинку по АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, через огорожу проник на подвір`я вищевказаного домоволодіння, після чого через відчинені вхідні двері проник всередину будинку та, зайшовши до кімнати, розташованої праворуч по коридору, побачив ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка спала на ліжку, вирішив задовольнити свою статеву пристрасть, знаючи, що ОСОБА_11 в безпорадному стані. Не отримавши згоди від потерпілої, зірвавши з неї білизну та шляхом насильного розведення своїми руками ніг потерпілої, використовуючи власні геніталії, здійснив вагінальне проникнення у тіло потерпілої та задовольнив свою статеву пристрасть. При цьому для пригнічення волі ОСОБА_11 до опору наніс їй один удар кулаком в обличчя та один удар по кисті правої руки. В результаті протиправних дій ОСОБА_8 . ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця в лівій параорбітальній області, синця та садна на лівій виличній області, синця на тильній поверхні правої кисті, синця на внутрішній поверхні нижньої третини правого стегна, які як в сукупності, так і поодинці, не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критеріям відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 з будинку по АДРЕСА_3 , до якого проник з умислом на викрадення чужого майна, з кімнати та коридору таємно викрав чоловічі шкіряні туфлі 43 розміру, коричневого кольору з замшевим покриттям вартістю 2386,80 грн., жіночу куртку розміром «L» з маркуванням «FDPP» вартістю 595 грн., чоловічу куртку 54 розміру виробника «Kings Wind» вартістю 917 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму у розмірі 3898,80 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152 КК України (вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування) та ч.3 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно).

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_8 ніким не оскаржується, апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152 КК України та ч.3 ст.185 КК України.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого стосовно існування ризиків що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання та скоїти інше кримінальне правопорушеня, які обумовлені тяжкістю можливого покарання, скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень під час іспитового строку, відсутність постійного джерела доходу.

Також апеляційний суд вважає, що доведений ризик того, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, які вже допитані на стадії досудового розслідування, однак можуть під незаконним впливом підозрюваного змінити свої покази під час судового розгляду.

Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що слідчим суддею не враховано те, що підозрюваний непогано характеризується, має міцні соціальні зв`язки та хвору матір, яка потребує лікування, оскільки, враховуючи обставини вчинення інкримінованих підозрюваному злочинів, зазначене не зменшує вищенаведені ризики та не може слугувати підставою для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя врахував майновий стан підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та дійшов вірного висновку про необхідність застосування застави у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення а також особу підозрюваного, який раніше судимий, скоїв злочини під час іспитового строку, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеській області від 17.12.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0001221, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2020 року залишити без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4