Справа № 592/9793/19
Провадження № 1-кп/592/213/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянув у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.289 КК України, та клопотання захисника ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу, обвинуваченого ОСОБА_8 про обрання іншого запобіжного заходу,-
В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.289 КК України, зокрема у вчиненні розбійного нападу та умисному вбивстві трьох осіб із застосуванням вогнепальної зброї.
У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 . Клопотання обгрунтовує тим, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, оскільки ОСОБА_8 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, а тому можуть переховуватися від суду з метою перешкодити встановити істину у кримінальному провадженні, усвідомлюючи, що за вчинення одного з інкримінованих злочинів передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі. Обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні з метою ненадання показань в суді, щоб у такий спосіб перешкодити судовому розгляду кримінального провадження. Інші запобіжні заходи не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку, оскільки злочини вчинені із застосуванням насильства, обвинувачені можуть у будь-який момент покинути місце проживання. ОСОБА_7 зареєстрований і до затримання мешкав у районі, прикордонному з Російською Федерацією.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки зазначені прокурором ризики є виключно припущенням сторони обвинувачення, докази їх існування не додані до клопотання. Обвинувачений ОСОБА_8 заявив письмове клопотання про обрання іншого запобіжного заходу. Доводи обґрунтовують тим, що обвинувачення є безпідставним, не ґрунтується на доказах. Не має жодних об`єктивних даних, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини є підстави для зміни запобіжного заходу. Він ніколи не перешкоджав кримінальному провадженню, не має на меті переховуватися від суду. Захисник зазначила, що обсяг доказів та порядок їх дослідження був визначений судом раніше. Тому, без безпосереднього дослідження показань свідків в суді робити висновок в частині ймовірності впливу на них обвинуваченим є припущенням. Більш того, серед зазначених свідків відсутні особи, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час розгляду цього кримінального провадження. Зазначені прокурором ризики є виключно припущенням, оскільки докази їх існування не додані до клопотання. ОСОБА_8 є особою раніше не судимою, має сім`ю, на утриманні є малолітні діти та батьки, має постійне місце проживання, тому є можливим застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки зазначені прокурором ризики є виключно припущенням сторони обвинувачення, докази їх існування не додані до клопотання. ОСОБА_7 весь цей час не переховувався від органів досудового розслідування, суду, не знищував, не переховував, не спотворював будь-яку з речей чи документів, не впливав незаконно на інших учасників справи, не перешкоджав кримінальному провадженню. Клопотання про скасування запобіжного заходу обгрунтовує тим, що обвинувачення є безпідставним, не ґрунтується на доказах, він злочинів не вчиняв. Не має жодних об`єктивних даних, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Зазначені прокурором ризики є виключно припущенням, оскільки докази їх існування не додані до клопотання. Захисник зазначила, що обсяг доказів та порядок їх дослідження був визначений судом раніше. Тому, без безпосереднього дослідження показань свідків в суді робити висновок в частині ймовірності впливу на них обвинуваченим є припущенням. Більш того, серед зазначених свідків відсутні особи, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час розгляду цього кримінального провадження. ОСОБА_7 є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, має сім`ю, з якою проживав разом, батьків похилого віку. Даних про те, що в матеріалах кримінального провадження наявні будь-які офіційні дані незаконного тиску чи впливу на свідків, потерпілих, не має. Місце проживання на території, яка є прикордонною з Російською Федерацією, не може свідчити про наявність ризику, що він може покинути місце проживання.
Прокурор заперечував проти клопотань захисника та обвинувачених.
Суд, заслухавши думку прокурора, а також пояснення обвинувачених, їх захисника, дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання обвинувачених, їх захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, ухвалою суду від 16.12.2020 року відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 13.02.2021 року включно.
В обгрунтованість обвинувачення прокурор посилається на докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу ( Справа «Мюррей проти Сполученого Королівства»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи ( Справа «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).
При вирішенні питання щодо продовження або не продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати чи не зменшились раніше заявлені ризики або чи не з`явились нові ризики.
Вирішуючи дане питання суд також враховує практику ЄСПЛ, висловлену у рішенні від12.02.2015 року у справі Подвезько проти України (заява № 74297/11) де Суд зазначив наступне: п.20. Суд нагадує, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (рішення у справах «Ладент проти Польщі» та «Хайредінов проти України»).
Прокурором у судовому засіданні було доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які на цей час не зменшилися, оскільки ОСОБА_8 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину - в умисному вбивстві трьох осіб із застосуванням вогнепальної зброї, за що передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, також обвинувачуються у розбійному нападі та інших тяжких злочинах, що може стати причиною їх переховування від суду з метою перешкодити суду встановленню істини у кримінальному провадженні та враховуючи покарання у виді довічного позбавлення волі, може вплинути на їх волевиявлення переховуватись від суду.
Перебуваючи на свободі обвинувачені також можуть вплинути на свідків з метою не надання показань в суді, щоб у такий спосіб перешкодити судовому розгляду кримінального провадження, оскільки суд продовжує дослідження доказів у кримінальному провадженні.
Під час розгляду клопотань судом вивчалась можливість застосування відносно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 є особою, раніше не судимою, має сім`ю дружину та повнолітнього сина, постійне місце проживання, має батьків похилого віку, тобто в нього міцні соціальні зв`язки. Раніше проходив службу в органах внутрішніх справ, є пенсіонером МВС України. Обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має сім`ю, дітей, був відмінником в навчанні, має батьків, що вказує на міцність соціальних зв`язків.
Суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих, оскільки відбулося посягання на життя людини, що є найвищою соціальною цінністю згідно з ст.3 Конституції України. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Ігнатов проти України», в яких зазначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку, залежно від особливостей конкретної справи.
Встановлені ризики на даній стадії судового розгляду переважають над принципом поваги до особистої свободи. Наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків не зменшує наявні ризики за п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Більш м`які запобіжні заходи, в тому числі і цілодобовий домашній арешт, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України будуть недостатні для запобігання встановленим ризикам, тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотань ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , їх захисника ОСОБА_6 та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на 60 днів по 11 квітня 2021 року включно.
Керуючись ст.ст.177, 331, 350 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , 1981 року народження, на 60 днів - по 11.04.2021 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів по 11.04.2021 року включно.
Відмовити в задоволенні клопотань захисника ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Копію ухвали вручити обвинуваченим , прокурору, направити уповноваженій службовій особі Сумського слідчого ізолятору, а також захиснику.
Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а для обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які перебувають під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3