печерський районний суд міста києва
Примірник № ___
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Компанії " ОСОБА_4 » про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та їх вилучення,

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Компанії " ІНФОРМАЦІЯ_1 » про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та їх вилучення.

Обґрунтовуючи внесене клопотання особа, яка подала клопотання, вказав, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002080 від 23.08.2018 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.321-1, ч.3 ст.209, ч.3 ст.229 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.255, ч.3 ст.305, ч.2 ст.212, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368 КК України.

Постановою прокурора другого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 12.09.2019 року компанію " ІНФОРМАЦІЯ_1 " було визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0002080.

Так, адвокат зазначає, що за результатами проведення слідчих дій вилучено значну кількість лікарських засобів невідомої якості і походження, які зовні є ідентичними препаратам компанії " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", на підставі ухвал слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_2 вилучені упаковки препаратів було передано на експертизу матеріалів, речовин та виробів до ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування того, чи є зазначена продукція фальсифікованою.

Таким чином, як єдиний законний володілець свідоцтва на знак для товарів і послуг " ІНФОРМАЦІЯ_4 в Україні та головна компанія всієї глобальної фармацевтичної групи компаній ІНФОРМАЦІЯ_4 , які вивели, виробляють та постачають на ринки багатьох країн світу вилучені препарати, маючи доступ до лабораторій, оснащених найсучаснішим устаткуванням.

З врахуванням зазначеного, компанія « ІНФОРМАЦІЯ_1 » володіє всіма можливостями для того, щоб забезпечити якісну, оперативну, всебічну оцінку та тестування вилучених зразків препаратів та інших компонентів на предмет автентичності чи фальсифікації, та цим сприяти збиранню доказів та встановленню об`єктивної істини у розслідуванні.

Тому, тимчасовий доступ до зразків вилучених препаратів є необхідними для проведення компанією « ІНФОРМАЦІЯ_1 » власного огляду та дослідження на предмет автентичності/фальсифікації вилучених зразків препаратів спеціалістами та тестування їх вмісту в лабораторії компанії.

В судове засідання адвокат не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд вказаного провадження у його відсутність, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

На підставі ч. 4 ст. 163 КПК України слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання у відсутності особи, у володінні якої знаходиться речі і документи

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Виходячи зі змісту вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів.

Положеннями ст.ст. 159162 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до документів, здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно ст. 160 КПК України, в клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів крім іншого, зазначаються, речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Крім того, згідно зі ст. 91 КПК України кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Так, згідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок. Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Як визначено у ч. 1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя зазначає, що потерпілий не має права звернення до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів. Потерпілий та його представник є стороною кримінального провадження тільки у випадках, прямо передбачених КПК України (у справах приватного обвинувачення або у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді).

Таким чином, звернення потерпілого до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, нормами кримінального процесуального закону не передбачено.

Вказана позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі справа № 161/19398/17.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює потерпілому право звернутися до слідчого, прокурора із клопотанням, в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

З врахуванням зазначеного, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 160, 162-164, 166, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Компанії " ІНФОРМАЦІЯ_1 » про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та їх вилучення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1