Дата документу 04.08.2020 Справа № 310/8670/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/8670/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/972/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізький апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердянська Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
09 серпня 2005 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.122 КК України. Звільнено згідно ст.1 п.«А» Закону України «Про амністію» від 31 травня 2005 року;
03 жовтня 2005 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.186 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;
06 вересня 2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.121 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України від покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки;
29 травня 2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайоного суду Запорізької області від 06 лютого 2009 року до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. 29 листопада 2017 року звільнено за відбуттям строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 - в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

захисника - адвоката ОСОБА_10 в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Захисник - адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання: за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин. Згідно з ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Запобіжний захід до обвинуваченого постановлено не застосовувати. Після набрання вироком законної сили доручено Бердянському ВП ГУНП в Запорізькій області затримати ОСОБА_11 та направити для відбування призначеного покарання, строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання останнього.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволений частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 2696, 36 грн, моральну шкоду в сумі 30 000 гривень. У решті позову відмовлено.

Витрати на проведення експертизи в розмірі 942,06 грн віднесено за рахунок держави.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 змінити, призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання, із застосуванням ст.69 КК України, з іспитовим строком на підставі ст.ст.75,76 КК України.

Зазначає, що суд не врахував те, що ОСОБА_6 давав пояснення на досудовому слідстві, має постійне місце проживання, приймав участь у слідчих експериментах, позитивно характеризується, щиро покаявся, вчиняв дії по відшкодуванню шкоди, стає на шлях виправлення, потерпілий безпричинно побризкав газовим балончиком обвинуваченого ОСОБА_6 .

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_12 просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року залишити без змін.

При цьому зазначає, що призначене судом покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_13 , а підстави для застосування ст.ст.69,75 КК України відсутні.

Так, судом при ухваленні вироку взято до уваги наявні обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, характеристику обвинуваченого з місця проживання, склад його сім`ї, наявність хронічних захворювань у обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_10 посилається на активне сприяння обвинуваченого ОСОБА_6 досудовому розслідуванню та судовому розгляду, щире каяття. Але обвинувачений ОСОБА_6 не відшкодував шкоду, заподіяну потерпілому та не вжив заходів для її відшкодування.

На думку прокурора, посилання захисника на те, що потерпілий сильно побив обвинуваченого та безпричинно набризкав балончиком в очі обвинуваченому, є неконкретним та вирвано з контексту подій, які відбувались 26 серпня 2019 року.

Так, потерпілий ОСОБА_8 надав суду показання, що між ними відбувся конфлікт через агресивну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , в ході якого потерпілий завдав обвинуваченому декілька ударів та намагався розпилити рідину в очі (але балончик був пустий), намагаючись заспокоїти останнього.

Обвинувачений ОСОБА_6 показав, що потерпілому він зробив зауваження, а останній вдарив його по обличчю та розпилив рідину у обличчя, після чого він пішов додому, дуже розсердився та взяв биту, прийшов до магазину, де і побив потерпілого. З приводу завданих йому тілесних ушкоджень до поліції та лікарні не звертався.

Згідно з вироком суду, 26 серпня 2019 року приблизно о 09:30 годині, знаходячись в приміщенні магазину «Продсервіс №21», який розташований на першому поверсі будинку №91 по вулиці Володимира Довганюка в місті Бердянськ Запорізької області ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті раніше виниклого конфлікту з ОСОБА_8 , з метою заподіяння йому тілесних ушкоджень наніс потерпілому один удар дерев`яною битою в область тулубу з лівої сторони, чим спричинив потерпілому відповідно до висновку експерта №309 від 25 вересня 2019 року, тупу травму живота, розрив селезінки, гемоперитонеум (кров в черевній порожнині), які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, та п`ять ударів дерев`яною битою по лівій, правій руці та лівій нозі, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 , відповідно до висновку експерта №309 від 25 вересня 2019 року, синці на тильній поверхні правої кісті, на задній поверхні лівого стегна, на задній поверхні лівої гомілки, на боковій поверхні лівого плеча, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в межах заявлених вимог; прокурора, який заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, з урахуванням поданих заперечень процесуальним прокурором, вважав вирок суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаних кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо обґрунтованості призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні злочини, не працює, зловживає алкогольними напоями, що підтверджується і висновком судово-психіатричної експертизи №440 від 07 жовтня 2019 року. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, суд не встановив.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції статей обвинувачення: за ч.1 ст.121 КК України - у виді позбавлення волі на мінімальний строк; за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, тобто не найсуворішого виду покарання, передбаченого даною статтею.

З урахуванням: всіх обставин кримінального провадження; тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, раніше до обвинуваченого застосовувалось звільнення від відбування покарання, положення Закону України «Про амністію» та штраф, однак ОСОБА_6 знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, в т.ч. тяжке - проти життя та здоров`я особи, що свідчить про те, що обвинувачений не зробив для себе належних висновків та на шлях виправлення не став, ніде не працює; фактичних обставини кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання, в т.ч. і для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомостей про особу обвинуваченого у сукупності, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не можна вважати надто суворим.

При цьому суд обґрунтовано призначив остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, та засуджено, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4