Справа № 709/1067/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області Чорнобаївським відділом Золотоніської місцевої прокуратури подано обвинувальний акт, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000712 від 20.11.2018 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України.
У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження. Клопотання мотивує тим, що після повідомлення ОСОБА_4 про підозру (27.05.2020) закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, внаслідок чого обвинувальний акт складений і направлений до суду прокурором, за відсутності у нього повноважень для прийняття такого процесуального рішення, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення заявленого клопотання та пояснила, що підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України, на її думку, відсутні. Постановою від 21.12.2018 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000712 від 20.11.2018 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Постановою заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_6 від 15.05.2020 була скасована постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 21.12.2018. Кримінальне провадження № 0000712 від 20.11.2018, з ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України направлено для організації проведення подальшого досудового розслідування. Отже, із вищевикладеного вбачається, що досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням тривало 47 днів, а ні 18 місяців, як зазначав у своєму клопотання захисник. Стосовно, наголошення захисника ОСОБА_5 про те, що вказані постанови не зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000712 від 20.11.2018, який є додатком до обвинувального акту та були відсутні під час ознайомлення сторони захисту із матеріалами кримінального провадження, пояснила, що дійсно вказані постанови помилково не були долучені до матеріалів даного кримінального провадження та не були зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування вказаного кримінального провадження. Наразі вказаний недолік був виправлений, постанова від 21.12.2018 про закриття кримінального провадження та постанова від 15.05.2020 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження були приєднані до матеріалів кримінального провадження. Крім того, зауважила, що вказані постанови були внесені до ЄРДР, отже процесуальні дії у виді закриття кримінального провадження та скасування постанови про закриття кримінального провадження вчинялися. Отже, вважає, що вказані порушення не впливають на строки досудового слідства та не можуть бути підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України.
Захисник ОСОБА_5 клопотання про закриття кримінального провадження підтримав та пояснив, що зазначені прокурором постанови від 21.12.2018 про закриття кримінального провадження та від 15.05.2020 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, всупереч положенням КПК України, не внесені у реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000712 від 20.11.2018, який є додатком до обвинувального акту. Також, вказані постанови були відсутні у матеріалах кримінального провадження під час ознайомлення сторони захисту із вказаними матеріалами, що свідчить про те, що вказані докази не були відкриті стороною обвинувачення стороні захисту. Вказаний факт підтверджується копією опису матеріалів кримінального провадження 0000712 від 20.11.2018, який був зроблений стороною захисту під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження. Крім того, зауважив, що про існування вказаних постанов ні обвинуваченому, ні йому - не було відомо. Отже, вважає, що вказані порушення є суттєвими, вказані постанови не були відкриті стороні захисту, а тому підтримує своє клопотання про закриття кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Представник потерпілої особи відділу освіти Чорнобаївської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням від 05.11.2020 про розгляд кримінального провадження без участі їх представника.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити ряд чітко перелічених відомостей, а також до нього додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Відповідно до положень ст. 109 КПК України - реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому в ньому обов`язково повинні міститися: в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування - її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок), зокрема, повідомлення про внесення відомостей, які можуть свідчити про вчиненні кримінального правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань і початок досудового розслідування (ст. 214 КПК України), помітка про ознайомлення сторони захисту, потерпілого з матеріалами досудового розслідування до його завершення, інформація про кожну проведену слідчу (розшукову) дію, данні про факт відкриття матеріалів кожною стороною протилежній стороні по закінченні досудового розслідування та письмового підтвердження факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ст. 290 КПК України); зазначення в певній послідовності про прийняті під час досудового розслідування рішення, зокрема, вручення письмового повідомлення про підозру (відповідно до ч. 4 ст. 278 КПК України слідчим та прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про дату та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України), постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді, суду, які містять найменування документа, дату прийняття рішення, предмет урегульованих відносин, наслідки для відповідних учасників цієї процесуальної ситуації, всі обставини, пов`язані із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження (дати прийняття, строк застосування), які приймаються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 283 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань прокурором також вносяться відомості такої процесуальної дії, як закінчення досудового розслідування.

Судом встановлено, що всупереч положенням ст. 109 КПК України органом досудового розслідування у реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000712 від 20.11.2018 не були внесені відомості щодо наступних процесуальних дій, а саме: закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000712 від 20.11.2018 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (постанова від 21.12.2018) та скасування постанови слідчого від 21.12.2018 про закриття вказаного кримінального провадження (постанова від 15.05.2020).
Положеннями ст. 290 КПК України передбачено обов`язок прокурора або слідчого за його дорученням відкрити матеріали досудового розслідування стороні захисту.
Надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів (ч. 4 ст. 290 КПК України).

Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч. 12 ст. 290 КПК України).

Як вбачається із копії опису матеріалів кримінального провадження № 0000712 від 20.11.2018, наданого захисником, у матеріалах вказаного кримінального провадження, на час їх відкриття стороні захисту, були відсутні постанови від 21.12.2018 про закриття кримінального провадження та від 15.05.2020 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Вказаний факт не заперечила в судовому засіданні прокурор, яка пояснила, що дані постанови були помилково не долучені органом досудового слідства до матеріалів кримінального провадження, останні були долучені до матеріалів вже після ознайомлення сторони захисту із ними, був складений новий опис матеріалів та нумерація.
Відповідно до положень ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню . Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження, як і постанова прокурора про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження є процесуальною формою вираження рішення вказаних посадових осіб, а отже доказом в розумінні положення ст. 84 КПК України.
Аналогічні висновки зроблені ВС/ККС у справі № 748/3070/15-к від 12 квітня 2018 р. відносно постанови прокурора про проведення НСРД, якими ВС дійшов до висновку про неправильність висновку суду апеляційної інстанції про те, що постанови, як форма вираження процесуального рішення прокурора, відповідно до ст. 84 КПК України, не є доказом.

Отже, відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, з огляду на вищевказані положення, суд, при вирішенні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, не може використати постанову від 21.12.2018 про закриття кримінального провадження та від 15.05.2020 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, як доказ дотримання слідством строків досудового слідства, оскільки зроблені стороною обвинувачення грубі процесуальні порушення порушують, на думку суду, фундаментальні права обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: право на справедливий суд та право на змагальне провадження.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

ЄСПЛ відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження. Кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Лобо Мачадо проти Португалії» (Lobo Machado v. Portugal) і «Фермьойлєн проти Бєльгії» (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., Reports of Judgments and Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі «Нідерост-Губер проти Швейцарії» (Nidero?stHuber v. Switzerland) від 18 лютого 1997 р.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Статтею 113 КПК України закріплено поняття процесуальних строків, як встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані ( мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Статтею 115 КПК України передбачено, що при обчисленні строку місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями , припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Положенням статті 116 КПК України передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені Кримінальним процесуальним кодексом України строки.

Отже, із вищевикладеного вбачається, що процесуальні рішення чи дії обов`язково мають вчинятися у встановленні законом проміжки часу, не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно даних обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, встановлено, що 20.11.2018 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, 27.05.2020 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Постановою від 27.05.2020 матеріали вказаних проваджень були об`єднані в одне провадження.

Положеннями ч. 7 ст. 217 КПК України передбачено, що днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділені окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Отже, враховуючи те, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України було внесено 20.11.2018, саме 20.11.2018, відповідно до положень ч. 7 ст. 217 КПК України, є днем початку досудового провадження у об`єднаному кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 219 КПК України загальний строк досудового розслідування при об`єднанні кримінальних проваджень у порядку, передбаченому статтею 217 цього Кодексу, визначається: 1) у провадженнях, які розслідувалися в один проміжок часу, - шляхом поглинання меншого строку більшим; 2) у провадженнях, які розслідувалися в різні проміжки часу, - шляхом додавання строків досудового розслідування по кожному із таких проваджень, які не пересікаються, в межах строків досудового розслідування злочину, який передбачає найбільш тривалий строк досудового розслідування з урахуванням можливості його продовження, передбаченої частиною другою цієї статті.

Згідно відомостям, які містяться у реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000712 від 20.11.2018 - 29.05.2020 ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 було повідомлено про закінчення досудового розслідування та надано матеріали кримінального провадження для ознайомлення.

Обвинувальний акт підписано та затверджено начальником Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_7 - 29.05.2020 і направлено до Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:

1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до положень ч. 2 ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 191 КК України, відноситься до тяжкого (ч. 4 ст. 12 КК України).

Повідомлення про підозру було оголошено ОСОБА_4 27.05.2020.

Таким чином, враховуючи положення ч. 6 ст. 219 КПК України, загальний строк досудового розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні, з часу внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (20.11.2018) до повідомлення особі про підозру (27.05.2020) становить 18 місяців і 7 днів.

Отже, після повідомлення ОСОБА_4 про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.

Таким чином, обвинувальний акт складений та направлений прокурором до суду після закінчення граничного строку розслідування кримінального провадження, передбаченого ст. 219 КПК України.

У цьому контексті не можна не звернути увагу на практику ЄСПЛ, який неодноразово зазначав свою позицію щодо проведення ефективного офіційного розслідування та дотримання розумних строків. Наприклад, у рішенні у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 р. ЄСПЛ зазначив, що відлік перебігу розгляду кримінальної справи для вирішення питання щодо його "розумності" у сенсі ч. 1 ст. 6 Конвенції починається з моменту виявлення ставлення державних органів до особи як до підозрюваного або як до обвинуваченого у вчиненні злочину. Зокрема, відлік строку провадження може починатися з дня: взяття особи під варту; повідомлення її про порушення щодо неї кримінальної справи; початку досудового розслідування.
Статтею 314 КПК України передбачено закриття кримінального провадження у підготовчому судового засідання у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Відповідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження № 0000712 від 20.11.2018 відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України підлягає закриттю.

Керуючись п. 10 ч. 1ст. 284, ст.ст. 314,369-372,392395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відносно по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України - задовольнити.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України - закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України.

На ухвалу може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя Чорнобаївського

районного суду Черкаської області ОСОБА_1