Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/712/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000263 від 25.04.2017 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в його інтересах, захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2020 року.

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Березники Ємільчинського району Житомирської області, українець, громадянин України, освіта середня, який одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Застосовано щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалено строк відбування покарання обчислювати з 16.07.2020, тобто з моменту проголошення вироку та взяття під варту.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6183 гривні 79 копійок та в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні у розмірі 2512 гривень 00 копійок.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був уродженцем с. Ясинове Олександрівського району Кіровоградської області, українцем, громадянином України, не одруженим, не працював, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України вважався таким, який раніше не судимий, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а кримінальне провадження № 0000263 по обвинуваченню ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в частині висунутого обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із смертю обвинуваченого ОСОБА_11 .

За участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_12 ,

представника потерпілого захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вироку Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2020 року, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вчинили умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, за таких обставин.
Так, 14.04.2017 приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_11 перебував біля крамниці, що по вул. Авдієвського в с. Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області. У той момент останній побачив ОСОБА_10 , який підійшов до крамниці, що поряд по вул. Авдієвського, 61 вказаного населеного пункту, який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Після привітання, між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відбулася розмова з приводу того, що останній напередодні забрав у ОСОБА_10 пакет з продуктами харчування. У той момент у ОСОБА_11 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Скориставшись тим, що ОСОБА_10 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та його безпорадним станом, ОСОБА_11 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком лівої руки в область скроневої частини голови зправа. Від отриманого удару ОСОБА_10 впав правим боком на асфальтне покриття. ОСОБА_11 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ногами наніс удари в область голови зправа. У цей момент неправомірні дії ОСОБА_11 помітив близький родич ОСОБА_7 та, маючи намір на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 за відсутності з ОСОБА_11 попередньої змови, приєднався до неправомірних дій останнього. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_10 та наніс йому удари ногою в область голови. Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , діючи умисно та спільно, з єдиним умислом спричинили потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: перелому тім`яної кістки зправа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 37 від 06.06.2017 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння, та багатоуламкового вдавленого перелому передньої, задньобокової стінки правої верхньощелепної пазухи зі зміщенням кісткових фрагментів в порожнину пазухи з гемосинусом, перелому кісток і перетинки носа з викривленням носової перетинки вправо, уламкового вдавленого перелому зовнішньої стінки правої орбіти, лінійного перелому вилецевої дуги зправа, суглобового відростку нижньої щелепи зліва, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по довготривалості розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичної кваліфікації дій обвинувачених, просить вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.07.2020, стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_7 - скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 унаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислювати з 16.07.2020, тобто з моменту взяття під варту.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6183 гривні 79 копійок та 30000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 2512 грн. 00 коп.

Винести ухвалу про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_11 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченої особи.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до ст. 369 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6,7, 8, 9,9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Натомість, всупереч вимог ч. 7 ст. 284 КПК України, питання щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_11 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого, судом вирішено у вироку, чим допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Також вказує, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Призначене покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 років позбавлення волі є недостатнім для виправлення засудженого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 просить скасувати вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.07.2020, щодо ОСОБА_7 через м`якість призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 50 000 тисяч гривень моральної шкоди.

В обгрунтування вимог посилається на те, що призначаючи ОСОБА_7 мінімальне покарання передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, судом не враховано відсутність пом`якшуючих покарання обставин.

Також, задовольнивши цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди судом не враховано негативних наслідків для потерпілого. Зокрема, суд не взяв до уваги те, що потерпілий, маючи статус інваліда ІІІ групи багаторазово лікувався після побиття. На теперішній час стан його здоров`я значно погіршився від отриманих травм, ОСОБА_10 призначена II група інвалідності, він продовжує медикаментозне лікування. На обличчі потерпілого на все життя залишились наслідки травми, йому необхідно терміново робити хірургічне втручання через черепно-мозкову травму, отриману внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 .

Отже, стягнена судом моральна шкода в розмірі 30 000 тисяч гривень є невідповідною наслідкам тяжкої травми, а заявлений позов в сумі 50 000 тисяч гривень є відповідним та справедливим.

В апеляційних скаргах з доповненнями, які є единтичними, захисник-адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 , просять вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.07.2020, яким ОСОБА_11 та ОСОБА_7 визнані винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років - скасувати.

Постановити стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_14 виправдувальний вирок за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Цивільний позов залишити без задоволення.

В обгрунтування вимог посилаються на те, що обвинувальний акт, наданий прокурором ОСОБА_7 не містить відомостей щодо дати його складання та затвердження прокурором, не підписаний слідчим та прокурором та не містить кількість аркушів реєстру матеріалів досудового розслідування. Обвинувальний акт, наданий ОСОБА_11 , містив номер іншого кримінального провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України стороною захисту у підготовчому судовому засіданні 13.11.2017. заявлене суду клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки він не відповідав вимогам КПК України. Однак суд першої інстанції це клопотання відхилив мотивуючи тим, що обвинувальний акт, який направлений прокурором до суду, містить всі необхідні складові.

Вказують, що показання свідків ОСОБА_15 та її доньки ОСОБА_16 , які покладені в основу обвинувального вироку, не можна приймати до уваги, оскільки вони є суперечливими.

При цьому свідки сторони обвинувачення ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , допитані у судовому засіданні, спростували показання ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що обвинувачені 14.04.2017 наносили удари потерпілому.

Вказують, що судом першої інстанції безпідставно не допитано свідків, які були понятими під час проведення слідчих експериментів, проведених за участі ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Під час судового розгляду оглянуті протоколи пред`явлення підозрюваних для впізнання за фотознімками, які є неналежними та недопустимими доказами, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про джерела походження даних фотознімків, а довідки слідчого про належність фотознімків ОСОБА_7 свідчать про їх складання «заднім числом», оскільки вони були відсутні у доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріалах, що було підтверджено у судовому засіданні.

Протоколи містять інформацію про «пред`явлення для впізнання прошитих та скріплених печаткою фотознімків», що не відповідає дійсності, оскільки у першому фотознімки і не прошиті і не скріплені печаткою, а у другому фотознімки не скріплені печаткою.

Посилаються на те що судово-медичний експерт, досліджуючи медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_10 № 1370/164 від 20.04.2017р., прийняв до уваги незрозумілі ввідні дані щодо дати вчинення, в тому числі невідомими особами кримінального правопорушення, оскільки якщо «первинно було виконано рукописний запис «14/1V-17р», змінений на теперішній «17/ІV-17р», то у висновку невірно зазначена дата.

Оскільки висновок експерта № 37 від 06.06.2017р. є похідним від медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_10 № 1370/164 від 20.04.2017р., постанови про призначення судово-медичної експертизи від 15.05.2017р. він є неналежним і недопустимим доказом.

Відповідно, неналежним і недопустимим доказом є висновок експерта № 48 від 20.06.2017, оскільки він є похідним від висновку експерта № 37 від 06.06.2017, і його ввідні дані ґрунтуються на останньому.

В порушення вимог ст. ст. 314, 345 КПК України перед початком підготовчого судового засідання 13.11.2017, обвинуваченим не роз`яснені їх права та обов`язки, передбачені цим Кодексом, відповідні пам`ятки під розписку не вручені, чим порушено право обвинувачених на захист.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 - захисника-адвоката ОСОБА_9 , в частині стягнення моральної шкоди, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони обвинувачення, потерпілого ОСОБА_10 та захисника-адвоката ОСОБА_9 в його інтересах, які підтримали свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора, захисника-адвоката ОСОБА_13 , який підтримав апеляційну скаргу сторони захисту та заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони обвинувачення, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у вчинені умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодження, небезпечному для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, за обставин, встановлених вироком під час судового розгляду, є правильним, оскільки ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом.

Так, допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та цивільний позов не визнав.

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому його матір`ю подано клопотання про продовження розгляду кримінального провадження стосовно її сина з метою його реабілітації.

Обвинувачений ОСОБА_7 допитаний у суді першої інстанції, вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінованого та цивільний позов не визнав і показав, що 14.04.2017 приблизно о 11.00 год. до нього додому прийшов потерпілий ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 , які принесли болгарку і потерпілий запропонував йому придбати, на що він відмовив. Після цього, приблизно о 14.00 год. 14:30 год. він поїхав до лісу працювати та повернувся додому приблизно о 15:30 год. ОСОБА_11 у цей час вже спав у нього вдома. Побачив, що ОСОБА_11 був на підпитку та почав його будити щоб завести додому.

Коли йшли додому до ОСОБА_11 , приблизно о 17.00 год. зайшли до магазину, придбали пляшку та випили її у магазині, де перебували приблизно 30 хвилин. Дружина раніше поїхала до магазину з дитиною і коли вона вийшла з магазину з пакетами, він завів її з дитиною додому, а ОСОБА_11 залишився. Після чого він повернувся до ОСОБА_11 , вони взяли ще з собою випивку та пішли до ОСОБА_18 , де випили та він залишився у неї.

Під час перебування у ОСОБА_18 , ОСОБА_11 нікуди не відлучався. Після того, як потерпілий до нього вранці приходив, він його більше не бачив, що унеможливлює нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому. При ньому конфліктів між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не було. Про побиття ОСОБА_10 дізнався коли більш як через місяць до нього приїздила слідча ОСОБА_20 , яка повідомила, що якщо він не буде свідчити з приводу побиття ОСОБА_10 піде як співучасник.

За його участю слідчих дій не проводилося, а коли проводилися слідчі дії, його ніхто не повідомляв та не запрошував. Коли перебував у м. Києві на заробітках, зателефонувала дружина та повідомила, що йому прийшло повідомлення про підозру. Після цього відразу повернувся додому, а наступного дня особисто звернувся до райвідділу поліції, а саме до слідчої ОСОБА_20 , яка йому нічого не пояснила.

Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що 13.04.2017 він придбав у магазині продукти, але після спільного з ОСОБА_11 розпивання спиртного, останній забрав у нього пакет з продуктами, на що він ніяк не відреагував.

14.04.2017, після обіду, він прямував до магазину і назустріч йому йшов ОСОБА_11 . Він привітався з ним та поцікавився навіщо той забрав у нього пакет з продуктами. ОСОБА_11 без будь-яких пояснень наніс йому удар кулаком лівої руки в область скроні з правого боку, від чого він впав та втратив свідомість. Коли прийшов до тями, ОСОБА_11 продовжив наносити удари ногами в область голови та тулуба.

Потім, з боку іншого магазину, вибіг ОСОБА_7 і вони вдвох почали наносити йому удари, від чого він знову втратив свідомість. Відчував, як з двох боків наносяться удари, він прикривався як міг, а тому розумів, що його б`ють дві особи, а не одна. Його били в область голови, ззаду, спереду, в область тулубу ногами, інших предметів не бачив, внаслідок чого нанесли численну кількість ударів.

Те, що відбувалося біля магазину бачила ОСОБА_15 з донькою, які перебували на відстані близько 60-70 м. У цей час підійшла ОСОБА_17 та відтягнула ОСОБА_11 та ОСОБА_21 від нього, після чого він пішов додому. Дорогою продавець магазину «Конвалія» винесла йому рушник, яким він витер кров. У цей час його мати йшла з роботи повз магазин і забрала його додому.

У той день вживав алкогольні напої та перебував у стані легкого алкогольного сп`яніння, але розумів, що відбувалося. Підтвердив, що ОСОБА_7 наносив йому удари, при цьому він епізодично закривав обличчя руками.

Коли прийшов додому, побачив, що вся голова була в численних гематомах, все тіло було синє. Вважав, що просто «ушиби» та все мине. 15.04.2017 вони в телефонному режимі звернулися до помічника дільничного з приводу написання заяви про його побиття, на що помічник дільничного повідомив, що повинен приїхати дільничний і вдома напишуть заяву. Пізно ввечері помічник дільничного перетелефонував йому і повідомив, що їм слід самостійно звернутися до поліції для написання заяви. З деяким часом йому ставало все гірше і він звернувся в лікарню, йому зробили знімок, томограму після чого він розпочав лікування, була проведена операція правої орбіти з видаленням уламків.

Лікарям вказував, що був побитий односельчанами, імен та прізвищ не називав. Знаходячись на лікуванні в Олександрівській ЦРЛ, він просив завідуючого відділенням щоб визвали працівників поліції для складання заяви, після чого до нього приїздила начальник слідчого відділу ОСОБА_20 і він в лікарні писав заяву. До моменту звернення в поліцію в інших інцидентах участі не брав.

Під час повторного допиту у судовому засіданні 28.05.2019 потерпілий ОСОБА_10 показав, що він лежав вдома, нікуди не виходив до того, як їздив в лікарню. До лікарні відразу після події не звертався, оскільки були свята, а після свят відразу звернувся в лікарню. У лікарню їздив двічі в м. Кропивницький та один раз в район, дати не пам`ятає. 17 числа він поїхав в трампункт, звідки був направлений в обласну лікарню, зробили томограму, поздавав усі аналізи. Потім приїхав за результатами та з цим був направлений на стаціонарне лікування, проте він відмовився та поступив в районну лікарню. Коли ОСОБА_11 та ОСОБА_7 наносили йому удари, з сторонніх осіб були продавець ОСОБА_17 та ОСОБА_15 з донькою.

Потерпілий ОСОБА_10 цивільний позов підтримав повністю та у його обгрунтування пояснив, що отримав травму, ускладнення, втратив працездатність, мав плани, а тому отримав матеріальну та моральну шкоду. Ліки, чеки на які долучені до матеріалів провадження, придбавав за призначенням.

Моральна шкода полягає також у тому, що його сім`я понесла хвилювання та переживання, все змінилося, у тому числі і плани щодо отримання хорошої роботи. За період перебування на лікуванні зі сторони обвинувачених, крім погроз, матеріальної підтримки не отримував. Він є інвалідом, що підтверджується відповідним посвідченням, яке має по загальному захворюванню внутрішніх органів і яке не пов`язано з подією. Міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 просив призначити відповідно до закону.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що потерпілий є її сином. Обвинувачених знає. 14.04.2017 приїхала з м. Кіровограда до с. Підлісне приблизно о 16 год. 45 хв. та зайшла до магазину «Конвалія» щоб скупитися. Її гукнув син, який плакав, держався за голову та повідомив, що його побили ОСОБА_23 з Вадимом, на них кажуть у селі Радченки та щоб вона викликала поліцію, йому погано. Вона посадила його на східці, а сама пішла до магазину скупитися, оскільки не думала що все так буде. Потім до магазину зайшла ОСОБА_15 з донькою та сказала до неї щоб вона викликала поліцію, тому що ОСОБА_23 видирав велосипед у її доньки та вона бачила, як він побив її сина. Також, ОСОБА_15 казала, що побив ОСОБА_24 з ОСОБА_25 ногами. Після чого взяла сина та сказала йти помаленьку додому, а також зателефонувала його жінці, щоб вона вийшла і допомогла довести його додому, оскільки сама не могла його довести, йому було погано, кров йшла носом. Згодом, а саме 15.04.2017, у ОСОБА_17 намагалася дізнатися що сталося, зайшовши до магазину де вона працює, на що вона повідомила, що побили ОСОБА_26 і якби вона не вийшла, не розборонила, то вони б його вбили.

Її син не мав конфліктних стосунків з вказаними вище особами і про таке не розповідав. Вона мала намір повідомити дільничного, але його помічник повідомив, що останній буде чергувати 16.04.2017 і вони під`їдуть та тоді напишуть заяву, але так ніхто і не приїздив, а дільничний зателефонував їй та сказав, що вони таким не займаються та що потрібно звертатися в смт. Олександрівка. Син на той час не вставав з ліжка. Згодом вони поїхали в четверту лікарню, звідки їх направили на обласну. В обласній лікарні зробили знімки та встановили, що є перелом і там же пропонували лягти на лікування в них або за місцем проживання, на що вирішили проходити лікування в смт. Олександрівці, оскільки було ближче.

Пояснила, що син проходив томографію, ліки купував він, вона допомагала, витратили більше 6000 грн. Після події вони понесли матеріальний збиток. На лікуванні син перебував двічі. В обласній лікарні пропонували сину операцію, але в них не було коштів.

Після побиття, наступного дня, ходила до матері ОСОБА_11 та просила повернути кошти за краску та запитувала чому ОСОБА_23 побив її сина, на що остання повідомила, що коштів не має та, що ОСОБА_23 може вийти і попросити вибачення

Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що з потерпілим ніяких стосунків не має, обвинувачений ОСОБА_7 є її чоловіком, а ОСОБА_11 її брат. 14.04.2017, перед Великднем, вранці вона пішла до матері по муку, яка їй сказала, що прийшов ОСОБА_28 і кликав її сина, а вона казала щоб він не йшов нікуди. Коли йшла від матері, зустріла дорогою ОСОБА_11 з ОСОБА_10 , а коли прийшла додому, чоловік ОСОБА_7 розповів, що приходили ОСОБА_11 з ОСОБА_10 і пропонували йому купити болгарку саморобну, але він відмовився. О 13.00 год. до чоловіка приїхав ОСОБА_29 з ОСОБА_30 і вони поїхали разом до лісу.

Приблизно о 14.00 год. прийшов її брат, який був трохи випивши та попросився трохи поспати в неї. Вона його погодувала та він в кухні ліг спати. Приблизно о 16.00 год. приїхав чоловік з лісу, ОСОБА_24 прокинувся, а вона у цей час давала ОСОБА_25 їсти після роботи. Потім, вона разом з середньою донькою поїхали велосипедом до магазину. З магазину подзвонила чоловікові щоб той прийшов допоміг їй забрати пакет з продуктами. Це було приблизно 17.00 год., магазин вже мав закриватися.

Прийшли ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , ОСОБА_25 забрав її та дитину з магазину додому на початку 18.00 год., а потім сказав що вип`є з Вовою по 100 грам та повернувся до нього. Вова залишився сам біля магазину. Біля магазину ще було багато людей, оскільки це було перед Великднем, кожний приходив скупитися.

Потім ОСОБА_25 подзвонив та повідомив, що підуть до знайомої ОСОБА_31 , яка проживає неподалік її матері, вип`ють та повернеться. Вона залишилася вдома. Згодом ОСОБА_25 зателефонував та сказав, що не прийде додому, оскільки трохи перебрав, вранці прийде. Вранці він прийшов додому, все було нормально. Ні бруду, ні крові не було, як і не було розмови, що він міг когось побити. Її чоловік на мав неприязних відносин з ОСОБА_10 станом на 14.04.2017, він його лише двічі бачив.

Наступного дня, 15.04.2017 ОСОБА_10 скуплявся в магазині у ОСОБА_17 , у нього не було синяків, про його побиття їй стало відомо коли в червні до них приїхали працівники поліції.

Свідок ОСОБА_32 у судовому засіданні пояснила, що з потерпілим стосунки неприязні, ОСОБА_11 її син, а ОСОБА_7 зять.

14.04.2017 приблизно о 10.00 год. прийшов ОСОБА_10 та почав гукати її сина. Вона просила ОСОБА_10 вийти з хати, але він не слухав та продовжував гукати сина, який вийшов та вони разом пішли.

Приблизно о 15.30 16.00 год. подзвонила донька та повідомила, що ОСОБА_24 спить у неї п`яний. Син повернувся додому приблизно о 21-22 год. 14.04.2017. 16.06.2017 від працівників поліції дізналася, що її син та зять побили ОСОБА_10 , які привезли їй якесь клопотання, а син був на роботі в м. Києві на заробітках.

Ні до неї, ні до інших членів родини ні ОСОБА_10 , ні його родичі не приходили та не казали, що його побили. У неї був борг перед сім`єю ОСОБА_10 за краску. 14.04.2017, коли ОСОБА_10 приходив до них, вона на ньому синяків не бачила і він не був побитий. Мати ОСОБА_10 вимагала 3000 доларів США 16.06.2017, коли розмовляла з нею по телефону, кошти вимагала за те, що син та зять побили її сина.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що працює продавцем в магазині «Продукти» у с. Підлісному. З потерпілим ОСОБА_10 , обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_21 знайома, вони жителі села, неприязних стосунків з ними не має.

14.04.2017 вона прийшла на роботу до магазину «Продукти» приблизно 13.00 год. Через півгодини, вона вийшла прибирати біля магазину, під час чого почула, що хтось голосно розмовляє. Біля магазину удвох сиділи ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , про що вини розмовляли вона не чула, до неї до магазину вони не заходили.

У той день вона працювала до 20.00 год. Про подію їй розповіла мати ОСОБА_10 та повідомила, що ОСОБА_11 побив її сина. Напередодні події, коли ОСОБА_10 скуплявся в неї в магазині та пішов, хвилин через 10 він повернувся та повідомив, що ОСОБА_11 відібрав у нього пакет з продуктами та ще придбав пачку сигарет, питав номер телефону голови сільської ради чи дільничного. Будь-якої допомоги в день події вона не надавала, рушників не виносила, нічого не бачила і після того, як бачила ОСОБА_10 та ОСОБА_11 приблизно о 13.00 год., більше того дня їх не бачила, у тому числі і бійки між ними.

Їй знайома ОСОБА_15 , яка є її сусідкою, але чи приходила вона того дня до магазину не бачила. Крові на обличчях ОСОБА_10 та ОСОБА_11 14.04.2017 вона не бачила. Після 14.04.2017 ОСОБА_10 у магазині не бачила. Також, 14.04.2017 біля магазину та в магазині ОСОБА_7 не бачила, а бачила його із дружиною як вони приблизно 16.00 год. з велосипедом йшли до свого дому.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що неприязних стосунків з потерпілим та обвинуваченими не має.

14 числа 2017, перед Великднем, вона з донькою їхали до магазину в центрі села та дорогою зустріли ОСОБА_33 та ОСОБА_10 . Коли були вже біля магазину, побачили ОСОБА_11 , який сидів на квітнику біля магазину і була ще хазяйка магазину ОСОБА_17 .

ОСОБА_11 почав чіплятися до її дитини ОСОБА_34 щоб та дала велосипед, на що вона відмовила і він почав висловлюватися в її адресу нецензурними словами. Перебуваючи в магазині, вони почули крики та вийшли на вулицю де побачили, що билися ОСОБА_11 та ОСОБА_10 : ОСОБА_11 бив ОСОБА_10 , останній лежав, був п`яний. ОСОБА_11 бив ОСОБА_10 руками та ногами. Біля магазину було багато людей, вони бачили бійку. Бійка тривала приблизно 15 хвилин. Початок бійки вона не бачила.

ОСОБА_17 ходила розбороняти ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_11 зайшов у магазин з ОСОБА_35 та сказав «який я модний». Донька ОСОБА_34 також все бачила. Чи був присутній ОСОБА_7 не пам`ятає. ОСОБА_10 був сильно п`яний, не тримався на ногах, його забрала мати, яка казала, що балакала з ОСОБА_17 і вона їй казала, що якби не вона, то у неї не було б сина, його вбили б. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_10 не бачила, так як до нього не підходила.

Під час повторного допиту у судовому засіданні 23.10.2018 свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона з дитиною їхали на двох велосипедах до магазину скупитися. Велосипеди залишили біля магазину, де торгує ОСОБА_17 .

Біля магазину бачили ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 з дружиною та ще одну жінку, яка була із потерпілим - ОСОБА_38 . ОСОБА_11 почав чіплятися до її дитини, щоб та дала велосипеда покататися, вона відмовила. Він почав висловлюватися нецензурними словами, казав їй, що навчить як жити.

Коли зайшли до магазину, почули крики та разом з дитиною вийшли. У цей час ОСОБА_11 бив ОСОБА_10 , ОСОБА_7 двічі вдарив ОСОБА_10 ногами та руками, а потім його жінка на велосипеді забрала його додому.

Після цього вони зайшли до магазину, до якого зайшов також ОСОБА_11 разом з ОСОБА_35 . ОСОБА_7 не було, його забрала жінка і вони поїхали. Кількість нанесених ОСОБА_10 ударів не знає, не рахувала, ОСОБА_11 був по один бік ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 по інший.

Показала, що при попередньому її допиті вказувала, що ОСОБА_7 не бачила, так як останній погрожував її дитині у магазині, внаслідок чого вона викликала наряд. Покази не змінювала, лише згадала що ОСОБА_7 був і жінка його забирала на велосипеді, а ОСОБА_10 лежав на землі, на якому бачила кров на обличчі (на голові, на губах), синяки під очима. Коли ОСОБА_10 піднімала та забирала мати, то вона його ледь довела додому.

Наполягала на своїх показах щодо того, що бачила, як ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_10 , тілесні ушкодження на останньому бачила в день побиття, коли мати забирала його, була кров, синяки під оком.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні показала, що з потерпілим та обвинуваченими неприязних відносин не має. 14.04.2017 вона з ОСОБА_10 йшли до магазину, приблизно в обід. Махно пішов до магазину, а вона до магазину не заходила, біля магазину нікого не бачила та пішла за магазин, де знаходиться закинута «чайхана» та почула голоси. Підійшовши, побачила ОСОБА_11 з дівчатами, серед яких була ОСОБА_18 . Вона підійшла до них і сиділи розмовляли. ОСОБА_11 та дівчата сказали, що збираються в гості з Вадимом, який поїхав проводжати ОСОБА_39 . Інша дівчина, з якою сиділи ОСОБА_11 та ОСОБА_18 пішла. Хвилин через 20 ОСОБА_11 разом з ОСОБА_18 пішли до магазину, а вона залишилася. Відстань від «чайхани» до магазину близько 30-40 метрів. З того місця від «чайхани», де вони сиділи, до магазину нічого не видно. Через деякий час ОСОБА_11 (на якому не було видимих ушкоджень) з ОСОБА_18 повернулися разом з ОСОБА_7 та пішли. ОСОБА_7 в той день біля магазину не бачила.

Після того, як ОСОБА_10 пішов до магазину, вона його не бачила, як і не бачила будь-яку бійку, тілесних ушкоджень на ОСОБА_10 до того, як він пішов до магазину, не було. Через тиждень після події, ОСОБА_10 розповів, що його побили, але хто він не пам`ятає, тілесних ушкоджень на ньому не бачила. Протокол допиту на досудовому розслідуванні не читала, а лише підписала.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що відносно нанесення тілесних ушкоджень потерпілому їй нічого не відомо. 14.04.2017 або 15.04.2017, точної дати не пам`ятає, приблизно 16.00 год. вона йшла з роботи по хліб до магазину. З нею були її сестра та сестра чоловіка, які залишилися чекати її біля хреста на перехресті. Дорогою розміщене розвалене колишнє кафе, а за ним Возниківський магазин. Між ними розташована плита. На цій плиті сидів куняв, як їй здалося (стверджувати не може) ОСОБА_10 з накинутим капюшоном, обличчя якого вона не бачила. Вона дійшла до магазину звідки вийшов ОСОБА_11 з бутилкою води. Потім вони разом зайшли до магазину, де були також ОСОБА_15 та її донька, придбали продукти харчування і пішли в сторону дому. Тоді вже ОСОБА_10 на плиті не було, а сиділа ОСОБА_38 , прізвище якої не пам`ятає. Перебуваючи у неї вдома (прийшли приблизно о 16.10 год.), вони усі разом сіли вечеряти, після чого (через 10 хвилин) під`їхав велосипедом ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_11 пішов до себе додому, а ОСОБА_7 залишився з ними ще дивитися телевізор. По селу казали, що ОСОБА_10 побили ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Показала, що протокол допиту на досудовому розслідуванні не читала, а лише підписала. ОСОБА_7 у той день біля магазину і взагалі не бачила. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , крові на руках не було.

Неповнолітня свідок ОСОБА_16 , допитана у судовому засіданні в присутності законного представника - матері ОСОБА_15 та психолога ОСОБА_40 , суду пояснила, що стосунки з потерпілим та обвинуваченими нейтральні.

Подія відбувалася 14 числа, перед Великднем, місяць та час не пам`ятає, після обіду. Вона з матір`ю поїхали до магазину по паски. Коли вони під`їжджали до магазину бачила ОСОБА_11 на підквітнику, який причепився до неї щоб дала покататися на велосипеді, на що вона відповіла ні. ОСОБА_11 сказав що навчить її життю. Коли вони зайшли до магазину, почули крики, вибігли з магазину та побачили як ОСОБА_11 з ОСОБА_25 (прізвища ОСОБА_25 вона не знає) били ОСОБА_10 , удари наносили ногами обидва, їх кількість не пам`ятає.

На місці події була також продавець ОСОБА_17 , яка бачила подію, оскільки розбороняла учасників бійки. ОСОБА_10 знаходився біля магазину, лежав на землі. Приїхала жінка ОСОБА_25 на велосипеді, яка була напідпитку, забрала ОСОБА_25 додому і вони поїхали. Після цього вони з матір`ю розвернулися та поїхали додому, не бачили, що відбувалося далі.

Додала, що бачила як після бійки ОСОБА_11 з жінкою зайшли до магазину. Синяків та крові на ОСОБА_11 не бачила, він бив з ноги. Через тиждень бачила ОСОБА_10 як він збирався їхати в місто, чи були на ньому тілесні ушкодження не звертала уваги. Був випадок, коли першого числа (01.04.2018) ОСОБА_25 зі своєю жінкою біля магазину їй погрожували, з приводу чого вони телефонували до поліції, після чого до них приїздили працівники поліції та вони писали заяву з цього приводу.

Свідок ОСОБА_41 у судовому засіданні пояснила, що є лікарем-невропатологом, працює в Олександрівській ЦРЛ завідуючою неврологічного відділення. В картці стаціонарного хворого на ОСОБА_10 цифра не є виправленою, є наведення. В процесі роботи можливо черкнула слабо, а потім навела. Наведена цифра 4. Роботи багато, хворих багато, могла просто навести.

Обставин складання картки стаціонарного хворого не пам`ятає, минуло 2 роки. Іноді допускається вносити виправлення, якщо внесено не вірно, зазначаються вірні дані. Цифра 4 просто наведена, цифра 8 виправлена на 9. В загальній документації в них на такі виправлення не звертається увага, а в судовому випадку не мала таких випадків.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснила, що працює начальником слідчого відділу Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області. У даному кримінальному провадженні проводилися слідчі експерименти за участю потерпілого та свідків, коли саме дати не пам`ятає. Протокол слідчого експерименту від 06.06.2017 біля магазину в с. Підлісне, де були нанесені тілесні ушкодження потерпілому, вела вона. Були залучені поняті для проведення даної слідчої дії, в кількості двох осіб, яким роз`яснювала права. Свідок ОСОБА_15 зазначала, що подія була біля магазину, потерпілого били ногами ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , деталей не пам`ятає.

З боку працівників поліції тиск на свідка не чинився, добровільно все показувала та розказувала. Також свідку роз`яснювалася її відповідальність за дачу неправдивих свідчень, вона підписувала протокол. Як вона пам`ятає, потерпілий не відразу звернувся до правоохоронних органів, спочатку лікувався. Вона відбирала у потерпілого заяву в лікарні в смт. Олександрівка. До села вони виїздили вже для пошуку свідків та проведення слідчих експериментів.

Потерпілий від початку вказував, що йому нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_11 та ОСОБА_7 . Пам`ятає, що один раз вона приїздила до ОСОБА_7 додому, але з якого приводу не пам`ятає, тиску на нього не чинила.

Також, винуватість ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України об`єктивно підтверджується наданими стороною обвинувачення належними і допустимими письмовими доказами, які всебічно перевірені судом першої інстанції, зокрема:

- даними витягу з Єдиного Реєстру досудових розслідувань, згідно якого до ЄРДР 25.04.2017 за № 0000263 внесено відомості про кримінальне правопорушення, яке попередньо кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: 14.04.2017 близько 16:00 год. ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , перебуваючи по вул. Авдієвського в с. Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, групою осіб спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_10 у вигляді перелому тім`яної кістки справа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 37 від 06.06.2017 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.04.2017, згідно якої потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що 14.04.2017 близько 16.00 год. ОСОБА_44 разом з невідомою особою, перебуваючи по вул. Леніна в с. Підлісне спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді перелому щелепи. У вчиненні кримінального правопорушення підозрює ОСОБА_45 , ОСОБА_37 ; очевидцем є ОСОБА_46 ;

- даними рішення четвертої сесії сьомого скликання Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області від 29.01.2016 № 41 «Про перейменування назв вулиць та провулків», згідно якого вирішено перейменувати вул. Леніна на вул. Авдієвського, вул. Жовтневої Революції на вул. Лесі Українки;

- даними протоколу огляду місця події від 25.04.2017, згідно якого було оглянуто перехрестя вул. Авдієвського та вул. Л. Українки в с. Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області, де розташовані нежитлове напівзруйноване приміщення та приміщення продовольчого магазину, між якими лежить бетонний блок, а далі від оглянутого магазину приміщення іншого продовольчого магазину;

- даними висновку експерта № 37 від 06.06.2017, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи по медичній карті стаціонарного хворого № 1370/164 Олександрівської ЦРЛ у ОСОБА_10 мають місце тілесні ушкодження у вигляді сумісної черепно-мозкової травми: забою головного мозку І ступеня, багато уламкового вдавленого перелому передньої, задньобокової стінки правої верхньощелепної пазухи зі зміщенням кісткових фрагментів в порожнину пазухи, гемосинусу, перелому кісток і перетинки носа з викривленням носової перетинки вправо, уламкового вдавленого перелому зовнішньої стінки правої орбіти, лінійного перелому вилецевої дуги справа, тім`яної кістки справа, суглобового відростка нижньої щелепи зліва, які утворились від дії тупих предметів; можуть відповідати часу вказаному у фабулі постанови. Тілесні ушкодження у ОСОБА_10 , а саме перелом тім`яної кістки справа відноситься до категорії тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечний для життя в момент заподіяння згідно з п. 2.1.3.а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995. Багатоуламковий вдавлений перелом передньої, задньобокової стінки правої верхньощелепної пазухи зі зміщенням кісткових фрагментів в породжнину пазухи з гемосинусом, перелом кісток і перетинки носа з викривленням носової перетинки вправо, уламковий вдавлений перелом зовнішньої стінки правої орбіти, лінійний перелом вилецевої дуги справа, суглобового відростка нижньої щелепи зліва відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості по довго тривалості розладу здоров`я, так як кістки зростаються на протязі не менш 21 день, з п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995. Вищевказані тілесні ушкодження утворилися від не менше 4-х травматичних дій тупих предметів та не характерні для утворення при падінні з положення стоячи на землю (підлогу, виступаючі предмети);

- даними протоколу слідчого експерименту від 06.06.2017 за участю свідка ОСОБА_15 , згідно якого остання розказала та показала яким чином були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_10 : 14.04.2017 приблизно 16.00 год. вона разом з донькою їхала на велосипедах по вул. Л. Українки зі сторони сільської ради в напрямку магазину, що по вул. Авдієвського. По дорозі вони обігнали ОСОБА_10 , який йшов з жінкою на ім`я ОСОБА_38 . З вулиці Л. Українка вони звернули по стежці та виїхали на вул. Авдієвського. Вони під`їхали до магазину, де працює ОСОБА_17 . Біля входу у магазин сидів ОСОБА_11 . Останній почав зачіпати її доньку та намагався забрати у неї велосипед. Вона захистилася за доньку. Вони чекали поки ОСОБА_17 прибере біля магазину та разом з нею зайшли до приміщення. Через декілька хвилин вони почули крик на вулиці. Вона разом з ОСОБА_17 відразу вибігли, вона залишилася біля входу, а ОСОБА_17 побігла до сусіднього магазину, де в той час ОСОБА_10 лежав на землі а ОСОБА_11 бив його ногою по голові. В якийсь момент до ОСОБА_11 підбіг його зять на ім`я ОСОБА_47 та наніс декілька ударів ногою по ОСОБА_10 . Бив, як їй здалося, по голові. Вадим наніс лише 2 удари та підбігла його дружина ОСОБА_48 та вітягла його. Після того всі заспокоїлись та вони повернулися до магазину. За ними відразу зайшов ОСОБА_11 та почав хвалитися як він побив ОСОБА_10 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2017 та довідкою до протоколу впізнання особи від 12.06.2017, згідно яких свідок ОСОБА_15 впізнала особу за № 3 ( ОСОБА_7 ) як ту, що спільно з ОСОБА_11 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_10 за формами обличчя овальна, губи повні, волосся коротке світле, брови широкі руді, очі великі світлі;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2017 та довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.06.2017, згідно яких свідок ОСОБА_16 впізнала особу на фото під № 1 ( ОСОБА_7 ) за рисами обличчя коротке світле волосся, великі світлі очі, брови широкі руді, губи товсті «бантиком»;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.06.2017, згідно якого неповнолітній свідок ОСОБА_16 розказала та показала яким чином були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_10 : 14.04.2017 приблизно 16.00 год. вона разом з матір`ю їхала по вул. Л. Українки в напрямку крамниць, що по вул. Авдієвського в с. Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області. Вона помітила ОСОБА_10 , який йшов разом з жінкою на ім`я ОСОБА_38 по стежці з вул. Л. Українки до вул. Авдієвського. Вони їх обігнали та під`їхали до крамниці, де працює ОСОБА_17 . Там же біля крамниці сидів ОСОБА_11 . Останній почав її зачіпати. ОСОБА_10 в цей час разом зі ОСОБА_49 стояв біля крамниці, яку в селі всі називають «вагончик». Вона разом з матір`ю та ОСОБА_17 зайшли до крамниці. Через декілька хвилин вони почули крик. Вона з матір`ю вибігли на вулицю, за ними відразу вибігла ОСОБА_17 . Остання побігла до крамниці «вагончик», біля якого ОСОБА_11 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_10 . Останній лежав правим боком на землі, а ОСОБА_11 стояв біля його голови та ногами наносив удари. Крім того удари були спрямовані в область обличчя ОСОБА_10 . У цей момент з-за вказаної крамниці «вагончик» вибіг ОСОБА_7 та будучи праворуч від ОСОБА_11 наніс декілька ударів ОСОБА_10 в область обличчя. За ним відразу підбігла дружина ОСОБА_48 та повела ОСОБА_7 додому. ОСОБА_11 також заспокоївся та вони пішли до крамниці. За ними зайшов ОСОБА_11 та почав вихвалятися тим, як він побив ОСОБА_10 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.06.2017, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 розказав та показав яким чином йому були нанесені тілесні ушкодження: 14.04.2017 приблизно 16.00 год. він разом з ОСОБА_50 знаходились біля крамниці, яку жителі села називають «вагончик». Вказана крамниця розташована по вул. Авдієвського с. Підлісне. Того дня він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Біля сусідньої крамниці, яка знаходиться поруч, біля входу сидів ОСОБА_11 . Останній підійшов до нього та рукостисканням привітався з ним. У цей момент ОСОБА_11 з незрозумілих для нього причин наніс один удар у скроневу частину голови зліва. Удар був боковий, замашистий, Від удару він впав та на мить втратив свідомість. Коли отямився, то він лежав на правому боці на землі. ОСОБА_11 знаходився біля його голови та ногами наносив йому удари по голові. Переважна частина ударів була спрямована у вилицеву частину, скроневу голови. В цей момент до ОСОБА_11 приєднався його родич ОСОБА_7 . Останній знаходився праворуч від ОСОБА_11 та ногами наніс йому декілька ударів в обличчя. Те, що саме ОСОБА_11 та ОСОБА_7 наносили йому тілесні ушкодження він впевнений, адже під час ударів останні це супроводжували нецензурними словами та він їх впізнав по голосу;

- даними висновку експерта № 48 від 20.06.2017, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді сумісної черепно-мозкової травми: забою головного мозку І ступеня, багато уламкового вдавленого перелому передньої, задньобокової стінки правої верхньощелепної пазухи зі зміщенням кісткових фрагментів в порожнину пазухи, гемосинусу, перелому кісток і перетинки носа з викривленням носової перетинки вправо, уламкового вдавленого перелому зовнішньої стінки правої орбіти, лінійного перелому вилецевої дуги справа, тім`яної кістки справа, суглобового відростка нижньої щелепи зліва, які утворились від дії тупих предметів, і могли утворитися за обставин зазначених у протоколі проведення слідчого експерименту від 15.06.2017 за участю потерпілого ОСОБА_10 . Вище вказані тілесні ушкодження, які мали місце у ОСОБА_10 могли утворитися за обставин зазначених у протоколах проведення слідчого експерименту від 06.06.2017 за участю свідка ОСОБА_15 та від 14.06.2017 за участю свідка ОСОБА_16 . Тілесні ушкодження, які мали місце у ОСОБА_10 утворились від дії тупих предметів, які відображені загальні властивості тупих предметів, індивідуальні властивості не відображені і тому розмежовувати тілесні ушкодження з причиненими ОСОБА_11 чи ОСОБА_7 не дає можливості;

- даними виписного епікризу № 1370/164 та медичної карти стаціонарного хворого № 1370/164, згідно яких ОСОБА_10 знаходився на стаціонарному лікуванні н/в Олександрівської ЦРЛ з 20.04.2017 по 28.04.2017, діагноз: сумісна закрита ЧМТ, забій головного мозку І ст., лінійний перелом тім`яної кістки зправа з переходом на потиличну кістку. Уламковий перелом правої орбіти. Перелом верхньої щелеп. пазухи. Си-м стійкої краніалгії. Астено-вегетативний синдром. Поступив зі скаргами на головний біль, періодичну нудоту. А. хвороби: зі слів хворого 14.04.2017 побили відомі йому люди після удару по голові втратив свідомість, потім були ще удари. Прийшов додому, 3 дні не звертався. 19.04.2017 звернувся в КОЛ до нейрохірурга, провед. МСКТ. Хворому надано заключ. В рекомендації лік-ня в н/в ЦРЛ. Проведено обстеження та лікування. 28.04.2017 хворий виписується з покращенням. Рек-но: мільгама 1т х 2 р/д, піроцетам 1тх3р/д, гліцисед 1тх3р/д.;

- даними висновку експерта за результатами проведення технічної експертизи документів від 04.06.2019 № 1815/19-27, згідно яких на 3-му аркуші медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_10 № 1370/164 від 20.04.2017, рукописний запис «14(17)/IV-17р» змінам, у вигляді підчистки, не підлягав. На 3-му аркуші медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_10 № 1370/164 від 20.04.2017, рукописний запис «14(17)/IV-17р» піддавався змінам первинно було виконано рукописний запис «14/IV-17р», змінений на теперішній «17/IV-17р», шляхом наведення основного (вертикального) штриха першої цифри «1» та дописування до нього початкового та горизонтального штрихів, а також виправленням цифри «4» на цифру «7», шляхом наведення цифри «4» та дописування до неї горизонтального штриха.

Оцінивши наведені вище зібрані у кримінальному провадженні докази і доводи апеляційних скарг сторони захисту, колегія суддів вважає, що винуватість обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, доведена, суд першої інстанції розглянувши матеріали кримінального провадження правильно кваліфікував їх дії, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту відносно того, що примірники обвинувальних актів вручені стороні захисту оформлені з порушеннями вимог КПК України не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, відомості про дату та місце його складення та затвердження; обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно; до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Обвинувальний акт, направлений до суду підписаний слідчим, який його склав та прокурором, який його затвердив, містить дату та місце його складення, кількість аркушів реєстру матеріалів досудового розслідування, які до нього додані (т. 1 арк.к.п.5).

В обвинувальному акті зазначено фактичні обставини кримінального правопорушення, що їх встановлено досудовим слідством та які прокурор вважає встановленими, зазначено, яке за висновком прокурора кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , визначено правову кваліфікацію цього кримінального правопорушення з посиланням на відповідну частину статті закону України про кримінальну відповідальність.

Обвинувальний акт, який надійшов до суду, відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Також, у матеріалах кримінального провадження містяться розписки захисника ОСОБА_51 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які ними особисто підписані, про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (т.1 арк.к.п.13-14).

При цьому, отримуючи копію обвинувального акту, захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 жодних заперечень щодо невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, не надавали.

Твердження сторони захисту про те, що показання свідків ОСОБА_15 та її доньки ОСОБА_16 про те, що обвинувачені 14.04.2017 наносили удари потерпілому, є суперечливими, та спростовуються показаннями свідків сторони обвинувачення ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які спростували показання ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , є необгрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду що показання, надані свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_16 є логічними, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, встановленими судом, а також узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_10 .

Зокрема, свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили, що 14.04.2017 бачили як ОСОБА_11 та ОСОБА_7 наносили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 . Показали, що дану подію бачила ОСОБА_17 , яка розтягувала обвинувачених від потерпілого.

Показання потерпілого ОСОБА_10 , про побиття його ОСОБА_11 та ОСОБА_7 є чіткими, логічними, послідовними та узгодженими між собою.

Будь-яких обставин, які б ставили під сумнів показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та потерпілого ОСОБА_10 або наявності у них підстав обмовити обвинувачених, заінтересованості у притягненні обвинувачених до кримінальної відповідальності - не встановлено.

При цьому, свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_18 показали, що самої події не бачили, але ОСОБА_11 та ОСОБА_7 не перебували постійно в полі їх зору. Разом з тим, свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 підтвердили факт того, що 14.04.2017 обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_7 перебували в місці, де відбулася подія.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 не визнав нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Однак, із встановлених судом фактичних обставин провадження вбачається, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які не є заінтересованими особами та потерпілий ОСОБА_10 підтвердили дані обставини та вказали конкретні факти вчинення кримінального правопорушення.

Посилання сторони захисту на те, що протоколи слідчих експериментів за участі ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на підтверджують вини обвинувачених, оскільки судом не були допитані поняті, які були присутні під час проведення слідчих експериментів є безпідставними, оскільки прокурор, який заявив клопотання про виклик і допит понятих, відмовився від свого клопотання, при цьому сторона захисту, не наполягала та не заявляла клопотання про виклик і допит понятих в якості свідків та не заявляла клопотання про визнання вказаних доказів неналежними та недопустимими.

Разом з цим, допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_20 показала, що працює начальником слідчого відділу Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області. У даному кримінальному провадженні проводилися слідчі експерименти за участю потерпілого та свідків.

Протокол слідчого експерименту від 06.06.2017 біля магазину в с. Підлісне, де були нанесені тілесні ушкодження потерпілому, вела вона. Були залучені двоє понятих для проведення даної слідчої дії, яким роз`яснювалися права.

Свідок ОСОБА_15 зазначала, що подія була біля магазину, потерпілого били ногами ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , деталей не пам`ятає. З боку працівників поліції тиск на свідка не чинився, остання добровільно все показувала та розказувала. Свідку роз`яснювалася її відповідальність за дачу неправдивих свідчень, вона підписувала протокол.

Потерпілий не відразу звернувся до правоохоронних органів, спочатку лікувався. Вона відбирала у ОСОБА_10 заяву в лікарні в смт. Олександрівка. Потерпілий від початку вказував, що йому нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Твердження сторони захисту про те, що протоколи пред`явлення підозрюваних для впізнання за фотознімками є неналежними та недопустими доказами є необгрунтованими. Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено обставин, які б ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновку суду першої інстанції про належність та допустимість вказаних протоколів. Протоколи отримані без порушень встановленого порядку впізнання особи по фотознімкам, передбаченому ст. 228 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що судово-медичний експерт, досліджуючи медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_10 № 1370/164 від 20.04.2017 р., прийняв до уваги незрозумілі ввідні дані щодо дати вчинення кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу.

Допитана під час апеляційного розгляду суду першої інстанції свідок ОСОБА_41 показала, що є лікарем-невропатологом, працює в Олександрівській ЦРЛ завідуючою неврологічного відділення.

У картці стаціонарного хворого ОСОБА_10 цифра не є виправленою, є наведеною. В процесі роботи можливо черкнула слабо, а потім навела. Наведена цифра 4. Роботи багато, хворих багато, могла просто навести. Обставин складання картки стаціонарного хворого не пам`ятає, минуло 2 роки. Іноді допускається вносити виправлення, якщо внесено не вірно, зазначаються вірні дані. Цифра 4 просто наведена, цифра 8 виправлена на 9. В загальній документації в них на такі виправлення не звертається увага.

Окрім того, сторона захисту вказує на сумнівність показань потерпілого щодо дати вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, а саме, що 14.04.2017 останньому були спричинені тілесні ушкодження, що також підтверджується виправленнями, які містяться у медичній картці потерпілого, а також тим, що потерпілий протягом тривалого часу не звертався до медичного закладу, а перебував удома.

Проте, такі доводи сторони захисту не спростовують самого факту нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , при цьому дата вчинення кримінального правопорушення підтверджується показаннями свідків та матеріалами кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на те, що обвинуваченим, перед початком підготовчого судового засідання не були роз`яснені права та обов`язки передбачені кримінальним процесуальним законом та не вручені відповідні пам`ятки під розписку є безпідставними, оскільки до підготовчого засідання, яке відбулося 16.08.2017, обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_7 були вручені пам`ятки про права та обов`язки особи, яка бере участь у судовому розгляді, передбачені КПК України.

Відповідні розписки про отримання обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_7 пам`яток про права та обов`язки наявні у матеріалах кримінального провадження (т.1 арк.к.п.25).

Під час підготовчого судового засідання, відповідно до вимог ч. 2 ст. 345 КПК України, головуючим суддею з`ясовано, чи зрозумілі права та обов`язки обвинуваченим. При цьому, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у судовому засіданні вказали, що пам`ятки про права та обов`язки отримали, права та обов`язки їм зрозумілі (т.1 арк.к.п.31).

Разом з тим, під час судового розгляду судом першої інстанції права обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_7 захищали адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . При цьому сторона захисту не зазначала про порушення прав на захист обвинувачених.

Враховуючи викладене, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд врахував, що ОСОБА_7 не працює, має постійне місце проживання, за яким компрометуючими матеріалами щодо нього, сільська рада не володіє, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 мінімального покарання передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі, яке є справедливим, необхідним і достатнім, відповідатиме меті покарання та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_9 про необхідність збільшення суми відшкодування моральної шкоди є непереконливими та задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», регламентовано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Внаслідок вчиненого злочину, потерпілий ОСОБА_10 переніс моральні та фізичні страждання, порушився звичний для нього уклад життя.

Розв`язуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 в частині стягнення на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн., місцевим судом враховано засади розумності, виваженості та справедливості.

На переконання колегії суддів, саме така сума моральної шкоди відповідає характеру та обсягу перенесених потерпілим ОСОБА_10 моральних страждань внаслідок вчиненого злочину та відповідає критеріям розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що суд першої інстанції постановив стосовно ОСОБА_11 невірне рішення, ухваливши вирок про закриття кримінального провадження у зв`язку із смертю обвинуваченого ОСОБА_11 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області 19.12.2019, ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 33-ох років в с. Івано-Благодатне Кропивницького району Кіровоградської області (т.3 арк.к.п.159).

Матір обвинуваченого ОСОБА_11 ОСОБА_32 заявила клопотання про продовження кримінального провадження стосовно її сина для його реабілітації та прийняття рішення в тому числі про звільнення його від кримінальної відповідальності по реабілітуючих обставинах та відсутністю в його діях вини.

Разом з тим, місцевий суд, дійшовши обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 121 КК України, допустив порушення вимог КПК України, ухваливши обвинувальний вирок стосовно померлої особи.

Згідно вимог ст. ст. 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного й неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Обвинувальним вироком, за змістом ч. 2 ст. 373 КПК України, вирішується питання про визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до відповідальності.

Смерть особи виключає можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а тому стосовно померлої особи не може бути ухвалено обвинувального вироку.

Згідно вимог п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Відповідно до положень абзацу другого ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Отже, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_11 , суд першої інстанції мав постановити ухвалу а не вирок.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 417 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_11 обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України,

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в його інтересах, захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в його інтересах, захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2020 року, стосовно ОСОБА_11 - скасувати.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - закрити у зв`язку із смертю обвинуваченого.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 липня 2020 року, щодо ОСОБА_7 засудженого за ч. 2 ст. 121 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4