н/п 1-кс/953/9006/20
"26" листопада 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
встановив:
23.11.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, в якому заявник просить скасувати арешт з автомобіля «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , та повернути його власнику ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, а також зобов`язати слідчого повернути свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу та ключі від нього.
В судове засідання представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 не з`явився, до канцелярії суду надійшла заява від адвоката, в якій він просить провести судове засідання без його участі, клопотання підтримує.
Слідчий ВРЗ у СТ СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, на електронну адресу суду надійшла заява від слідчого, в якій він просить провести розгляд провадження без участі, в зв`язку з великою службовою завантаженістю. Стосовно суті клопотання про зняття раніше накладеного арешту на майно автомобіль «BMW-X1», р.н. НОМЕР_1 , залишає на розсуд суду, у зв`язку з тим, що власник цього майна є потерпілим в провадженні в якому вказаний автомобіль був викрадений, вказане провадження розслідується Шевченківським ВП ГУ НП в Харківській області. Тобто власник фактично зацікавлений щодо його збереження в тому стані до розгляду проваджень по суті.
Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Згідно листа слідчого ВРЗ у СТ СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , стосовно суті клопотання про зняття раніше накладеного арешту на майно автомобіль «BMW-X1», р.н. НОМЕР_1 , залишає на розсуд суду, у зв`язку з тим, що власник цього майна є потерпілим в провадженні в якому вказаний автомобіль був викрадений, вказане провадження розслідується Шевченківським ВП ГУ НП в Харківській області. Тобто власник фактично зацікавлений щодо його збереження в тому стані до розгляду проваджень по суті.
З наданих суду документів, встановлено, що на даний час вказаний в клопотанні автомобіль оглянутий, всі необхідні слідчі дії з ним проведені, призначені експертизи завершені. На даний час відсутня необхідність в повторному огляді або вчиненні інших дій з вказаним майном.
Таким чином, з наданих даних достовірно встановлено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту з вказаного в клопотаннях майна.
Керуючись ст. ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1