Номер провадження: 11-сс/813/1598/20
Номер справи місцевого суду: 511/1267/20 1-кс/511/491/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
25 вересня 2020 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , відповідно до положень ст. 398 КПК України, перевіривши апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області, від 17.09.2020 року, якою: задоволено скаргу захисника адвоката ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність прокурора; скасовано постанову, від 28.08.2020 року, про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 ; зобов`язано прокурора закрити кримінальне провадження № 0001386, внесене до ЄРДР 22.10.2019 року; встановлено процесуальний строк для виконання ухвали, -

встановив:

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області, від 17.09.2020 року, якою: задоволено скаргу захисника адвоката ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність прокурора; скасовано постанову, від 28.08.2020 року, про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 ; зобов`язано прокурора закрити кримінальне провадження № 0001386, внесене до ЄРДР 22.10.2019 року; встановлено процесуальний строк для виконання ухвали.
На зазначену ухвалу слідчого судді прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій прокурор стверджує про незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді.
Розглянувши вказану апеляційну скаргу, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У рішенні у справі «Мельник проти України» (2006р.), ЄСПЛ зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі «Golder v. the United Kingdom» від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Питання щодо оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані нормами чинного кримінального процесуального закону, які є спеціальними по відношенню до загальних.
Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.
Відповідно до положень п. 6) ч. 1 ст. 393 КПК України, прокурор має право подати апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді.

Разом з тим, в процесі підготовки кримінального провадження до розгляду в апеляційній інстанції необхідно з`ясувати питання та здійснити підготовчі дії, передбачені ст. ст. 398, 401 КПК України. Крім того, на суддю-доповідача покладається обов`язок щодо аналізу поданої скарги на відповідність вимогам ст. 396 КПК України.

Як убачається із оскарженої ухвали, від 17.09.2020 року, захисник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність (рішення) прокурора, яка (яке) полягає у відмові задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 , від 27.08.2020 року, про закриття кримінального провадження.
Відповідно до п. 11) ч. 1 ст. 303 КПК України, відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, може бути оскаржена стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
При цьому, прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури в своїй апеляційні скарзі звертається до суду апеляційної інстанції на підставі ст. 309 КПК України, яка містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути предметом апеляційного оскарження рішень слідчого судді під час досудового розслідування, а саме:
1) відмову у наданні дозволу на затримання;
2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;
3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;
5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу;
6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;
7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні;
8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні;
9) арешт майна або відмову у ньому;
10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність;
11) відсторонення від посади або відмову у ньому;
11-1) продовження відсторонення від посади;
12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування;
13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 КПК України;
Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Таким чином, суддя-доповідач приходить до переконання про те, що оскаржена ухвала слідчого судді Роздільнянського суду Одеської області, відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ст.309 КПК України, оскарженню в апеляційному порядку підлягає.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
За таких обставин, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області, від 17.09.2020 року, якою: задоволено скаргу захисника адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора; скасовано постанову, від 28.08.2020 року, про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 ; зобов`язано прокурора закрити кримінальне провадження № 0001386, внесене до ЄРДР 22.10.2019 року; встановлено процесуальний строк для виконання ухвали.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підлягає поверненню апелянту з усіма доданими до неї матеріалами.
На підставі викладеного, керуючись статтями 24, 219, 294, 295, 303, 307, 309, 370-372, 392, 393, 399, 410-413, 419, 422, 532 КПК України, суддя-доповідач,-

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області, від 17.09.2020 року, якою: задоволено скаргу захисника адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора; скасовано постанову, від 28.08.2020 року, про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 ; зобов`язано прокурора закрити кримінальне провадження № 0001386, внесене до ЄРДР 22.10.2019 року; встановлено процесуальний строк для виконання ухвали.
Копію ухвали невідкладно надіслати прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2