Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

22 грудня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2020 року у справі за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2018 року за ч.3 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (початок строку покарання 15.01.2018 року, кінець строку покарання 15.02.2021 року), ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти правильне і справедливе рішення, врахувавши що під час відбування покарання навчався і здобув спеціальність слюсара механіко-збиральних робіт другого розряду, був працевлаштований, мав заохочення за сумлінне ставлення до праці. Має четверо неповнолітніх дітей, звільнившись з місць позбавлення волі, має намір працювати, додаючи довідку про можливість працевлаштуватися в ПП «Західбуд-09».

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи за даним клопотанням вбачається, що судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2018 року за вчинення тяжкого злочину. Початок строку покарання 15.01.2018 року, кінець строку покарання 15.02.2021 року.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин.
За вимогами ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_6 протягом строку відбуття покарання тричі допустив порушення режиму утримання, за що до нього було застосовано дисциплінарні стягнення, зокрема, двічі був поміщений в ДІЗО (15 січня 2019 року, 03 лютого 2020 року) на 7 і 14 діб, відповідно, 1 раз оголошена сувора догана, два з яких (за виключенням поміщення в ДІЗО 15 січня 2019 року на 7 діб) на момент звернення засудженого до суду із клопотанням не були погашеними або знятими у встановленому законом порядку, як і на час перегляду оскаржуваної ухвали в апеляційній інстанції.
Не залишилось без уваги суду і досліджений судом першої інстанції опитувальний лист керівників служб установи та витяг із протоколу засідання адміністративної комісії установи № 3 від 12 лютого 2020 року, відповідно до якого засуджений вважається таким, що не заслуговує на застосування відносно нього пільги у виді умовно-дострокового звільнення, оскільки не довів свого виправлення.
Надано відповідну оцінку судом першої інстанції і характеристикам на засудженого ОСОБА_6 станом на 05 серпня 2019 року, 20 травня 2020 року, який протягом усього часу перебування в установі характеризується посередньо, як особа, що не виявляє ініціативи у проведенні робіт з благоустрою колонії, заходи виховного та профілактичного характеру відвідує виключно під контролем персоналу установи.
Судом обґрунтовано не прийнято до уваги доводи сторони захисту в обґрунтування заявленого клопотання щодо наявності у засудженого хронічного захворювання, пов`язаного із отриманою травмою та інвалідність, а також довідка-зобов`язання, яка свідчить про можливість подальшого працевлаштування ОСОБА_6 , з наведенням відповідних мотивів в ухвалі суду.
За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним і послідовним, на думку колегії суддів, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 не довів свого виправлення, що є необхідною умовою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання засудженого.
Доводи апеляційної скарги засудженого, на які покликався останній і при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, про наявність підстав для задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, посилаючись на застосоване до нього заохочення за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці, що свідчить лише про намагання засудженого стати на шлях виправлення, при наявності трьох застосованих дисциплінарних стягненнях, з яких лише одне погашено, які повинні враховуватися при розгляді питання щодо умовно-дострокового звільнення, як дані, що характеризують особу засудженого протягом всього строку відбування покарання, наявність чотирьох неповнолітніх дітей, стан здоров`я, намір працевлаштуватись не заслуговують на увагу, оскільки таким даним суд першої інстанції дав повну і всебічну оцінку при розгляді клопотання з наведенням відповідних мотивів в оскаржуваній ухвалі, з чим погоджується і апеляційна інстанція.
Дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.
З огляду на викладене та враховуючи те, що ОСОБА_6 неодноразово судимий, зокрема, і за тяжкі злочини проти власності, умовно-достроково звільнявся, був звільнений і від відбування покарання з випробуванням, однак належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин в період іспитового строку, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення, колегія суддів вважає, що обставини, на які покликається засуджений в обґрунтування наявності, на його думку, підстав для задоволення клопотання, не є у даному випадку безумовною підставою для застосування стосовно ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За наведеного, на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 ? без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3