печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

перекладача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Києві судове провадження за клопотанням старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 00005749,-

ВСТАНОВИВ:
29.09.2020 старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Київської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 00005749.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 00005749, відомості про яке внесені 03.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою громадянина Узбекистану ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258 КК України.

Так, слідчий вказує, що в рамках кримінального провадження проведена значна кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій, однак через особливу складність кримінального провадження, завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявляється за можливе.

Слідчий зазначає, що на даний час, органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) та процесуальні дії (допити свідків, огляди, тощо) спрямовані на встановлення осіб, причетних до вчинення вказаних правопорушень, а також проводяться наступні експертні дослідження: три лінгвістичні експертизи щодо публічно висловлених ОСОБА_8 ідей керування світом та встановлення одноосібної влади в його обличчі, повалення існуючої влади; хімічна експертиза щодо вилученої в речах останнього під час огляду місця події порошкоподібної речовини; психологічної експертизи (поліграф), з метою з`ясування достовірності у показах ОСОБА_8 щодо одноосібного вчинення останнім інкримінованого йому злочину, стаціонарна судова психіатрична експертиза з метою встановлення психологічного стану підозрюваного. Згідно повідомлення експерта, строк виконання лінгвістичної експертизи перевищую 60 діб, у зв`язку з великою завантаженістю останнього. Строк проведення стаціонарної психіатричної експертизи становить до двох місяців (наразі неможливо спрогнозувати приблизні строки її виконання у вказаний двомісячний проміжок часу). Отримання вказаних висновків експертиз необхідно для правильної кваліфікації дій підозрюваного та подальшого призначення йому відповідного покарання, в разі визнання його вини.

У зв`язку з чим для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне: отримати висновки трьох лінгвістичних експертиз; отримати висновок хімічної експертизи; отримати висновок психологічної експертизи; отримати висновок стаціонарної психіатричної експертизи; отримати характеризуючи матеріали на підозрюваного; за наслідками проведення вказаних експертиз, визнати досліджувані матеріали джерелом доказів у вказаному провадженні; передати речові докази на відповідальне зберігання; у разі встановлення під час проведення слідчих дій інших свідків чи осіб, причетних до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, провести їх допит; провести інші слідчі (розшукові) дії, у яких виникне необхідність; за наслідками проведення вказаних слідчих та процесуальних дій, проведених експертних досліджень, визначити остаточну правову кваліфікацію дій підозрюваного та повідомити останньому про підозру;

Провести вказані процесуальні та слідчі дії у встановлений строк не представилося за можливе, у зв`язку з обставинами які не залежать від органу досудового розслідування, а саме: термінами виконання експертних досліджень. Крім того, вищевказане також ускладнюється тим, що підозрюваний є громадянином іншої держави, тому процесуальні документи підлягають перекладу на мову, яку розуміє підозрюваний, а ознайомлення з матеріалами провадження останнього потребує додаткового часу та залучення перекладача.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги, слідчий вважає, що підозрюваний ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також, що викладені обставини свідчать про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, доведені органом досудового розслідування та враховані слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва під час обрання 05.08.2020 запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою не зменшилися, є необхідність у продовженні обраної міри запобіжного заходу для запобігання вищенаведеним ризикам, а саме: переховуватися від органів досудового слідства та/або суду. Встановлено, що ОСОБА_8 є громадянином іншої країни, а саме Узбекистану, має фізичну можливість на будь-якій стадії кримінального провадження перетнути кордон України та переховатися від органів досудового слідства та суду; мвчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи дані амбулаторної психіатричної експертизи, сторона обвинувачення не виключає, що ОСОБА_8 може продовжити свою злочинну діяльність і перебуваючи на волі вчиняти подібні дії в громадських місцях.

Орган досудового розслідування вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання вказаним вище ризикам, що підтверджують такі обставини: тяжкість вчиненого підозрюваним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким; тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину - позбавлення волі на строк від 5 до 10 років; ОСОБА_8 , не маючі сталих соціальних зв`язків, постійного місця проживання та роботи, має можливість без будь-яких обмежень пересуватися, як на території України, так і за кордоном.

Крім того, враховуючи зухвалий і насильницьких характер дій, інкримінованих ОСОБА_8 , наявність потерпілих, потенційної можливості у разі перебування на свободі продовжити свою злочинну діяльність, сторона обвинувачення вважає за неможливим визначення застави як альтернативного виду запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, зазначили, що вказані ризики у клопотанні нічим не підтверджуються, підозра є необґрунтованою та просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою..

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 03.08.2020 повідомлено про підозру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Узбекистану, уродженцю м. Самарканд, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, у вчиненні терористичного акту, тобто погрозі у вчиненні вибуху, який створює небезпеку для життя чи здоров`я людини з метою порушення громадської безпеки та привернення уваги громадськості до певних його поглядів, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2020 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

16.09.2020 ухвалою Печерського районного суду м. Києва підозрюваного ОСОБА_8 примусово залучено до проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи у кримінальному провадженні № 0005749, проведення якої доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи.

Вищевказані обставини у своїй сукупності дають підстави підозрювати громадянина Узбекистану ОСОБА_8 у тому, що він вчинив погрозу у вчиненні вибуху, який створює небезпеку для життя чи здоров`я людини з метою порушення громадської безпеки та привернення уваги громадськості до певних його поглядів, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258 КК України, що підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження:

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 ;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_11 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13

- протоколом впізнання ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду від 03.08.2020;

- протоколом огляду від 18.08.2020;

- протоколом обшуку від 03.08.2020;

- протоколом огляду місця події від 03.08.2020;

- протоколом затримання ОСОБА_8 від 03.08.2020;

- експертним висновком КНП «Житомирський центр психічного здоров`я» Житомирської обласної ради;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу, які були предметом апеляційного розгляду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя приймає до уваги, що у справі потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, направлені на закінчення досудового розслідування.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_8 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність ризиків.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, те, що на даній стадії досудового розслідування не можливо провести всі заплановані слідчі дії, направлені на встановлення фактичних обставин справи та закінчити досудове розслідування, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшов висновку, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, враховуючи фактичні обставини справи, високу суспільну небезпечність інкримінованих діянь при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою не визначає розмір застави щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Разом з цим, продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , суд визначає до 03.11.2020 в межах строку досудового розслідування, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 00005749, задовольнити частково

Продовжити підозрюваному ОСОБА_8 , у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00005749, строк тримання під вартою до 03.11.2020 включно.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1