Справа № 308/5672/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

01.10.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/936/20, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2020 року продовжено обвинуваченому за ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 162 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Губиніха, Новомосковського р-ну, Дніпропетровської області, мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, із середньою освітою, не одруженому, тимчасово не працюючому, раніше судимому,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.10.2020 включно.

В ухвалі суду вказується на те, що на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді знаходиться кримінальне провадження щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 162 КК України ОСОБА_5 , який, відповідно до обвинувального акта, вчинив кримінальні правопорушення у цьому кримінальному провадженні під час іспитового строку, будучи 12.12.2018 засудженим вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування, з випробуванням з іспитовим строком три роки. В ухвалі також вказується на те, що відповідно до судових рішень щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрано та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.08.2020, що прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що ОСОБА_5 є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000917, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке знаходиться на розгляді Ужгородського міськрайонного суду. Під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_5 ніде не працює, не одружений, міцних соціальних зв`язків не має. При прийнятті рішення суд взяв до уваги, що за передбачене ч. 4 ст. 296 КК України кримінальне правопорушення ОСОБА_5 може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також позицію потерпілої, яка була нею озвучена 26.06.2020 року в підготовчому судовому засіданні при розгляді клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, відповідно до якої потерпіла ОСОБА_6 вважала, що у разі перебування обвинуваченого на волі, буде боятися за здоров`я своїх дітей та своє здоров`я. Вищенаведені обставини дали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 буде переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що інші, більш м`які, запобіжні не зможуть запобігти вищевказаним ризикам. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що судове провадження не завершено, суд дійшов висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необрунтованою. Просить ухвалу скасувати та змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора та обвинуваченого, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор та обвинувачений належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що: будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від прокурора не надходило; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого й апеляційним судом не визнавалась його явка обов`язковою; від обвинуваченого не надходило клопотання про бажання приймати участь у розгляді апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим (від 3 до 7 років позбавлення волі), те, що одне з учинених діянь відноситься до тяжких злочинів, а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом великого обсягу необхідних процедурних (процесуальних) дій.
Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку й тому, що ОСОБА_5 обвинувачується в учиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень під час іспитового строку, є обвинуваченим у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 125 КК України, яке знаходиться на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, ніде не працює, не одружений, міцних соціальних зв`язків не має.
Також, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги позицію потерпілої, яка була нею озвучена 26.06.2020 у підготовчому судовому засіданні при розгляді клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, де потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що у разі перебування обвинуваченого на волі, буде боятися за здоров`я своїх дітей та своє здоров`я.
Тому, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується і за які йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також наведених вище обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу чи свідків, а також вчиняти нові кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.
Колегія суддів також вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що потерпіла обмовила ОСОБА_5 в скоєнні злочинів, будь-яких неправомірних дій щодо неї ним не вчинялось, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі жодним чином не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, оскільки питання щодо винуватості чи невинуватості особи в скоєнні злочину вирішуються судом у нарадчій кімнаті перед ухваленням вироку на підставі дослідження всіх доказів у кримінальному провадженні, а не під час вирішення клопотань про продовження обвинуваченому запобіжного заходу чи зміну такого.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_5 є раніше не судимим, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, у тому числі й тим, що зі змісту формулювання обвинувачення вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів під час іспитового строку, встановленого йому вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12.12.2018 за ч. 1 ст. 121 КК України.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 унеможливлює утримання його під вартою.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілу чи свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинені інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини та дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не має, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказувалось.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2020 року, якою обвинуваченому за ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 162 КК України ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.10.2020 включно - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :