Провадження № 1-кс/638/2283/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
Слідчого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2
За участю прокурора ОСОБА_3
Слідчого ОСОБА_4
Захисника ОСОБА_5
Підозрюваного ОСОБА_6
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке погоджено з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002935 від 01.09.2020 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,,
встановив:
02 вересня 2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке погоджено з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Органом досудового розслідування встановлено, що 01 вересня 2020 року, о 07 год. 15 хв., ОСОБА_6 перебував у приміщенні під`їзду будинку АДРЕСА_1 разом з малознайомим йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та побачив у нього грошові кошти та мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 із застосуванням насильство, небезпечного для його здоров`я.

Спускаючись сходовим майданчиком, ОСОБА_6 маючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, знаходячись позаду ОСОБА_7 , дістав з кишені газовий балончик. Реалізуючи свій єдиний сумісний злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого, розуміючи протиправність та суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою пригнічення волі потерпілого до опору, бризнув декілька разів ОСОБА_7 , в обличчя. Від чого, ОСОБА_7 , відчув різкий біль в очах та почав прикривати обличчя руками.

У цей час ОСОБА_6 знаходячись поруч з ОСОБА_7 , скориставшись тим, що останній втратив здатність чинити опір злочинним діям ОСОБА_6 дістав з кишень його штанів мобільний телефон «Iphone XS», вартість якого, згідно показань потерпілого становить 19999 грн. 00 коп. та грошові кошти у розмірі 3000 грн. 00 копійок.

Заволодівши вказаним майном ОСОБА_6 покинув місце скоєння злочину, обернувши викрадене майно на свою користь, та розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому на шкоду на загальну суму 22 999 грн. 00 коп..
01 вересня 2020 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
01 вересня 2020 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечний для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій)..
Підозра ґрунтується на наступних доказах: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 та протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_7 ;
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечний для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій).
В обґрунтування клопотання послалися на те, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність у подальшому запобігати спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення злочини.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили суд його задовольнити.
Захисник підозрюваного проти обрання такого запобіжного заходу заперечував. Просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Підозрюваний підтримав думку захисника та зазначив, що проживає постійно в м. Суми разом зі своєю співмешканкою, окрім того йому необхідно проходити курс лікування в психіатричній лікарні, тому просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 184 КПК України, клопотання про застосування запобіжних заходів повинно містити виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Одних припущень органу досудового розслідування щодо наявності певних ризиків недостатньо для винесення рішення про обрання запобіжного заходу, кожен конкретний ризик має бути доведений та обґрунтований доказами його існування, з наданням копій матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України N° 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинно носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.
Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Александр Макаров проти Росії» національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.
Згідно Постанови N 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.
Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без зазначення підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосудця або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки метою і підставами застосування запобіжного заходу, згідно з п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, з чого виникають ризики передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, 28.08.2020 на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова (Справа № 638/11803/20, Провадження № 1-кс/638/2244/20) до ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 28 жовтня 2020 року, та покладено наступні обов`язки:
- заборонити цілодобово залишати місце реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 ;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- носити електронний засіб контролю;
Одночасно з цим, ОСОБА_6 покладені на нього обов`язки не виконав, на облік до Глухівського ВП ГУНП в Сумській області не став та вчинив тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Окрім того, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на підтвердження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує те, що ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності:
- 19.02.2019 Шевченківським ВП ГУНВ в Харківській області повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України (28.02.2019 обвинувальний акт направлений для розгляду до суду);
- 20.02.2019 Київським ВП ГУНП в Харківській області повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 185 КК України (25.02.2019 обвинувальний акт направлений для розгляду до суду);
- 27.02.2019 Московським ВП ГУНП в Харківській області повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 185 КК України (28.02.2019 обвинувальний акт направлений для розгляду до суду);
- 30.03.2019 Немишлянським ВП ГУНП в Харківській області повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України (31.03.2019 обвинувальний акт направлений для розгляду до суду);
- 26.08.2020 Шевченківським ВП ГУНП в Харківській області повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 185 КК України;
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства». У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Обґрунтованість підозри на теперішній час підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи особу підозрюваного, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України.
Відповідно до вимог ст.182 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану підозрюваного, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, визначає заставу достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. При цьому суд вважає, що застава у межах, визначених п.1 ч.5 ст.182 КПК України здатна забезпечити виконання підозрюваним , який підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, покладених на нього обов`язків і тому слідчий суддя визначає заставу у розмірі 43 940,00 гривень.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.177,178,182,183,193,194,196,197, 205,206,372,395 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
Клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі "Харківський Слідчий Ізолятор" строком не більше 60 (шістдесяти) днів до 14 год. 30 хв. 02 листопада 2020 року.

Визначити суму застави у розмірі 43 940,00 (сорок три тисячі дев*ятсот сорок гривень 00 копійок), яку можливо внести на депозитний рахунок депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок UА0006674, МФО 820172, , одержувач ТУ ДСА України в Харківській області, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, призначення платежу запобіжний захід застава, № судового рішення та ПІБ особи, якою вноситься застава).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання слідчому Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0002935 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.
Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі "Харківський Слідчий Ізолятор" (м. Харків вул. Полтавський Шлях, 99). Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа Державної установи "Харківський Слідчий Ізолятор" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та слідчого суддю Дзержинського районного суду м. Харкова.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Роз`яснити підозрюваному , що у разі невиконання обов`язків заставо дав цем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідом лений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, вста новленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали складено та проголошено 08.09.2020 року.

Слідчий суддя