Ухвала
іменем України
11 січня 2021 року

м. Київ
справа № 534/985/19
провадження № 51-5809ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 липня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року, із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження та перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути засудженому виходячи з наступного.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження - у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного строку, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
З матеріалів провадження за скаргою, вбачається, що оскаржувану ухвалу Полтавського апеляційного суду було ухвалено 26 грудня 2019 року. Згідно інформації наданої ДУ «Покровська виправна колонія (№ 17)», засуджений ОСОБА_4 копію даної ухвали отримав 13 січня 2020 року, що підтверджується розпискою останнього наявною в матеріалах його особової справи.
24 листопада 2020 року (згідно з відміткою поштового штемпелю на конверті) на адресу Верховного Суду від засудженого ОСОБА_4 надійшла касаційна скарга на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 липня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року, яку ухвалою Суду від 03 грудня 2020 разом з усіма доданими до неї матеріалами було повернуто засудженому, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК.
Засуджений вдруге звернувся з касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень щодо нього.
Як на поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень ОСОБА_4 посилається на захворювання туберкульозом та інвалідність 2 групи.
Однак, зазначені причини пропуску процесуального строку колегія суддів не вважає поважними, оскільки клопотання засудженого не містить даних, які би підтверджували його доводи про відсутність об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня вручення йому рішення суду апеляційної інстанції щодо нього. Доказів про те, що він у цей період часу знаходився на лікуванні засуджений також не надав.
Інших причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк засудженим не наведено.
За таких обставин суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення засудженому строку на касаційне оскарження судових рішень щодо нього.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення касаційна скарга повертається.
У зв`язку з вищезазначеним, касаційну скаргу слід повернути засудженому ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 липня 2019 року та ухвали Полтавського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року.
Касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3