КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1577/20
Провадження № 1-кс/534/400/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Комсомольську Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, безробітного, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 01.11.2012 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту, строком на 2 місяці;
2) 23.03.2016 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч. 2 ст.186, ч. 1 ст.187, КК України до покарання у виді арешту, строком на 2 місяці;
3) 21.07.2017 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі, строком на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України остаточно засуджений до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,
в с т а н о в и в:

Слідчий СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 звернулась до суду із клопотанням, погодженим прокурором, в якому порушує питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.
Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивовано слідчим тим, що ОСОБА_5 є підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину, запобіганням спроб підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Виходячи із змісту внесеного клопотання, органом досудового розслідування, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, а саме у умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, згідно з ч. 1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

Так, 23.10.2020 приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 знаходились поблизу будинку № 74 по проспекту Героїв Дніпра, в м. Горішні Плавні, Полтавської області, де між ними виникла сварка. В цей час у зв`язку з раптово виниклими неприязними відносинами у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв до правої руки ніж, який знаходився у нього з собою та наніс ним два удари ОСОБА_7 в ділянку грудної клітини та живота, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення, проникаючого в грудну і черевну порожнину з пошкодженням печінки, що відповідно до підпунктів «й», «к» п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

У порядку ст. 208 КПК України 24.10.2020 ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

25.10.2020 слідчим відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 , у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні внесене клопотання підтримав повністю, посилаючись на зазначені у ньому обставини. Зазначаючи про наявність ризиків, пов`язаних із можливим переховуванням та вчиненням іншого кримінального правопорушення, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів. До того ж вищевказане клопотання обгрунтовано правовими висновками Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії» та «Летельє проти Франції».

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечуючи своєї причетності до інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилався на те, що умислу на ухилення від суду він не мав, затриманий був, на його думку, вранці 24.10.2020 близько 08 год. 00 хв, а не у той час (18 год. 50 хв.), який зазначено в протоколі його затримання. На пропозицію підозрюваному ОСОБА_5 пояснити суду, чи дійсно у протоколі про затримання підозрюваного від 24.10.2020 у графі «копію протоколу отримав» міститься підпис ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_5 , ознайомившись у залі судового засідання з вказаним протоколом (а.с. 29-31), підтвердив цей факт, повідомивши суду, що це дійсно його підпис (підозрюваного ОСОБА_5 ).
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні, зазначаючи про недоведеність ризиків, якими слідчий та прокурор обґрунтовує клопотання, просила застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Пояснила, що підозру ОСОБА_5 оголошено в порушення ст. 208 КПК України, затримання ОСОБА_5 фактично відбулося о 07 годині 30 хвилин, не проведено судово-медичної експертизи, довідка лікаря про тілесні ушкодження не є доказом, ОСОБА_5 не ухилявся від органів досудового розслідування та суду.
Допитана за ініціативою захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 . ОСОБА_9 як свідок надала покази про те, що ОСОБА_5 , її син, зазвичай поводить себе нормально, у суботу 24.10.2020 у її помешканні був здійснений обшук чотирма співробітниками поліції, які не пред`явили документи, що посвідчують їх повноваження. Про застосування спеціальних засобів органами поліції при вчиненні процесуальних дій чи оперативних заходів ОСОБА_9 не відомо. Згаданий свідок також надав покази про те, що фактично кватира АДРЕСА_2 , не приватизована, у якій ОСОБА_5 проживає з 1986 року безперервно, і у якого у володінні, користуванні іншого житла немає.
Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши приєднані до клопотання матеріали у їх сукупності, враховуючи показання свідка ОСОБА_9 , слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з представлених суду матеріалів, в провадженні відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000576 від 24.10.2020 за фактами нанесення ОСОБА_5 тілесного ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ран в область грудної клітки та черевної порожнини громадянину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В межах зазначеного кримінального провадження 25.10.2020 ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою потерпілого ОСОБА_10 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення від 24.10.2020, протоколом його допиту, протоколом огляду місця події від 24.10.2020, протоколом обшуку від 24.10.2020, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2020, протоколами допиту свідків, протоколом затримання підозрюваного від 24.10.2020, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_12 тощо.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
За змістом ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, показання, надані свідком ОСОБА_9 , слідчий суддя доходить висновку, що наведені вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.
В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається, зокрема, на наявність двох ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, і також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Наявність зазначених ризиків була підтримана прокурором у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.
Також, слідчий суддя вважає слушними посилання сторони обвинувачення на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний будучи раніше судимою особою обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину. У зв`язку з цим слідчий суддя також вказує, що окрім даного кримінального провадження, зазначені обставини певною мірою свідчать про схильність ОСОБА_5 до вчинення умисних злочинів.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, з огляду на особу обвинуваченого, визначає вірогідність переховування від суду, на тому рівні, щоб їм запобігти, можливо лише при застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є умисним, тяжким, посягає на здоров`я людини, що вагомо підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Судом оцінено тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного підлягає задоволенню. Лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам вчинення іншого кримінального правопорушення та можливого переховування, що доведені під час розгляду клопотання, що виключає можливість застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Судом вивчалась можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Проте, з урахуванням особи підозрюваного, відсутності у нього законних джерел доходів та певну схильність до вчинення корисливих злочинів, застосування таких не буде дієвим. З аналогічних підстав слідчий суддя вважає не неспроможними наведені захисником обґрунтування щодо доцільності застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вік обвинуваченого, його стан здоров`я, сімейне та матеріальне становище не дає підстав для незастосування до нього такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Слідчий суддя наголошує, що у відповідності до вимог ст.209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Таким чином, строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слід рахувати саме з 18 год. 50 хв. 24.10.2020.

Питання про застосування застави вирішено судом в порядку ст.183 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178,183,194 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором, задовольнити повністю.
Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів.
Строк тримання під вартою рахувати з 18 години 50 хвилин 24 жовтня 2020 року.
Строк дії ухвали закінчується 22 грудня 2020 року.

Ухвала слідчого судді, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй повного тексту судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1