Код суду 233 Справа № 233/5021/20
Вирок
Іменем України
03 грудня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Краматорськ, Донецької області, українець, громадянин України, має середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акту від 30 жовтня 2020 року, 11.10.2020 року, у денний час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев для власних потреб з метою їх подальшого використання для опалення у зимово-весінній період за місцем проживання.
Зазначені особи 11.10.2020 року о 20.45 год. були затримані на місці події працівниками поліції.
Такі умисні дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.246КК України, як незаконна порубка дерев у лісових насадженнях, що заподіяли істотну шкоду.
25 листопада 2020 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_6 , у присутності захисника ОСОБА_5 , з іншого боку, в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України, за згодою представника потерпілого ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з умовами вказаної угоди ОСОБА_6 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у вчиненні вказаного кримінального правопорушення у судовому провадженні.
Сторони, за погодженням з представником потерпілого, узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.1 ст. 246КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до статті 468КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також те, що представник потерпілого ОСОБА_4 , відповідно до ч.4 ст.469 КПК України надав письмову згоду від 25.11.2020 року на укладання даної угоди про визнання винуватості.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_6 , у присутності його захисника ОСОБА_5 , погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання за ч.1 ст.246КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
З огляду на викладене, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим, у присутності захисника останнього і за згодою представника потерпілого, відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він на диспансерних обліках в закладах охорони здоров`я не перебуває, працездатний, але офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246КК України є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, у присутності його захисника та за згодою представника потерпілого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Відомості щодо процесуальних витрат суду не надані.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Під час судового провадження заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувались та суд не знаходить підстав для їх застосування.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 листопада 2020 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 - визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Речові докази, які зберігаються в камері схову речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 1792 від 13.10.2020 року (номер книги обліку № 32, порядковий номер 914) та відповідно до квитанції № 1797 від 28.10.2020 року (номер книги обліку № 32, порядковий номер 919) повернути представнику потерпілого ОСОБА_4 за приналежністю та для розпорядження в інтересах Миколайпільської сільської ради, Костянтинівського району, Донецької області.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, представнику потерпілого, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1