Справа № 488/4144/20
Провадження № 1-кп/488/207/21
В И Р О К
іменем України

10.02.2021 року Корабельний районний суд м.Миколаєва у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000171 від 06.09.2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , 2006 року народження, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
06 вересня 2020 року близько 23:30 год. ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , подзвонив на мобільний телефон своїй матері ОСОБА_8 , яка проживає в АДРЕСА_2 , для з`ясування обставин щодо її боргових зобов`язань за кредитними договорами у зв`язку з отриманням чергового листа кредитора. Під час телефонної розмови ОСОБА_3 висунув матері претензії щодо існування невирішених протягом тривалого час боргових зобов`язань, через що остання вимкнула телефон, не бажаючи продовження даної розмови.

Діючи з прямим умислом, направленим на погрозу застосування насильства, з метою залякування, в цей же день приблизно о 23:50 год. ОСОБА_3 прийшов за адресою: АДРЕСА_2 , в якому постійно проживає його мати ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зі своєю сім`єю, з якими у ОСОБА_3 протягом тривалого часу існує конфлікт з приводу розподілу майна. В подальшому, діючи умисно, в порушення ст. 30 Конституції України, яка гарантує право на недоторканність житла, за допомогою принесеної із собою сокири намагався заламати секцію металевої огорожі, а коли не зміг, то плечем вибив частину огорожі та проник на територію домоволодіння за вищевказаною адресою, з метою вчинення протиправних дій відносно осіб, які там проживають. Надалі, ОСОБА_3 направився до будинку та із застосуванням сокири пошкодив вікна веранди та через вхідні двері проник до житла, не маючи при цьому законних підстав на таке вторгнення, всупереч волі потерпілих, усвідомлюючи, що він порушує конституційне право на недоторканність житла.

Знаходячись в коридорі вище вказаного будинку, ОСОБА_3 побачив ОСОБА_7 , та висловлюючи погрози розправи в бік мешканців цього будинку, утримуючи в руці промислову сокиру, діючи з прямим умислом, направленим на погрозу застосування насильства, ОСОБА_3 став піднімати сокиру до гори та створив реальні підстави для потерпілого ОСОБА_7 побоюватись здійснення цієї погрози, зокрема погрози застосування насильства.

Злочинні дії ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_7 тривали близько 5 хвилин та були припинені останнім і ОСОБА_8 , які вихопили у ОСОБА_3 сокиру, тим самим не надавши можливості ОСОБА_3 виконати погрозу застосування насильства по відношенню до ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 почали виштовхувати ОСОБА_3 з будинку на двір, де в подальшому ОСОБА_3 покинув територію домоволодіння.

Вказане діяння передбачає кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 162 КК України.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав частково, але в ході судових дебатів заперечував протиправність його проникнення до будинку. Пояснив, що 06 вересня 2020року у вечірній час прийшов додому та побачив у дверях лист кредитора з приводу необхідності погашення кредитної заборгованості його матері ОСОБА_8 . Оскільки питання кредитів його матері ОСОБА_8 та фінансові проблеми постають тривалий час, він зателефонував матері, що мало місце приблизно о 23-30 годині та повідомив про лист, однак остання його слухати не стала та вимкнула телефон. Тоді він зібрався і направився до матері, яка разом з донькою та її сім`єю проживає в АДРЕСА_2 . З собою він взяв з дому невелику сокиру, оскільки мав тривалі неприязні стосунки з матір`ю через житлові питання і знав, що до будинку його мати не впустить. Коли прийшов, почав стукати в огорожу, але до нього ніхто не вийшов. Тоді плечем штовхнув огорожу, від чого частина секції огорожі впала та через даний отвір він потрапив у двір, де на нього напали дві собаки, від яких він став відмахуватися принесеною із собою сокирою. Однак з собак вкусила його, інша також продовжувала на нього нападати. Він почав стукати сокирою у вікно та вимагати, щоб забрали собак і відкрили йому двері. Щоб врятуватися від нападу собак, він штовхнув плечем двері у веранду які відкрилися, при цьому висловлювався нецензурною лайкою. Сокира залишилася у дворі, коли відмахувався від собак. До нього в цей час вийшов ОСОБА_7 , слідом за яким вибігла ОСОБА_8 та спільно вони почали його виштовхувати з будинку. У двір в цей час забіг невідомий чоловік та наніс йому удар в обличчя, від чого пошкодив зубний протез. Також у дворі опинився ще один чоловік, який обхопив його та почав виштовхувати на вилицю. Через декілька хвилин побачив свою дружину ОСОБА_9 , яка просила чоловіків, які його утримували, відпустити його.

Потерпіла ОСОБА_6 в ході судового розгляду повідомила, що проживає в будинку по АДРЕСА_2 , 3/4 частини якого належить їй, та 1/4 частина її свекрові ОСОБА_10 . В будинку проживає з чоловіком ОСОБА_7 , дітьми та матір`ю ОСОБА_8 , яка стала проживати з ними з 14.12.2018 року. До цього часу мати проживала із сином ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , однак через тривалі напружені стосунки та конфлікти з приводу житла, вона забрала мати до себе. 06 вересня 2020 року приблизно о 22 годині вони лягли спати та прокинулися приблизно о 23-50годині від гавкіту собак та почула грохіт металу огорожі їх металопластикового забору. Підвелися разом з чоловіком, у вікно з своєї кімнати побачила у дворі її брата ОСОБА_3 та через декілька хвилин почула бій скла у веранді, коли вибігла з кімнати побачила ОСОБА_3 у коридорі з сокирою в руках, яку намагався відібрати її чоловік, схопивши за руку, у якій ОСОБА_3 тримав сокиру, та яку вподальшому відібрав. В цей час почула крики своїх дітей, які були налякані. З кімнати вибігла її мати ОСОБА_8 та просила викликати поліцію. Вона схопила мобільний телефон та вибігла на вулицю через секцію огорожі, яку пошкодив її брат перед тим як потрапити до їх двору. В цей час у їх двір забіг сусід ОСОБА_11 , який почув грохіт та сварку. Знаходячись на вулиці, вона викликала працівників поліції, коли побачила як до їх двору під`їхав автомобіль Волга білого кольору, з якого вийшла дружина ОСОБА_3 та направилася до нього. Працівники поліції прибули приблизно через 40 хвилин, коли вже дії ОСОБА_3 були припинені. Пізніше в розмові з матір`ю їй стало відомо, що в цей день приблизно о 23 годині ОСОБА_3 дзвонив їй та погрожував, у зв`язку з чим вона вимкнула телефон.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що проживає з дружиною ОСОБА_6 та дітьми в АДРЕСА_2 . З ними також проживає мати його дружини ОСОБА_8 . Від своєї дружини та її матері недноразово чув про висловлювання ОСОБА_3 претензій до своєї матері. 06 вересня 2020 року приблизно о 22 годині вони з дружиною і діти вже лягли спати. Однак через деякий час прокинувся, почувши гавкіт собак та удар в секцію огорожі їх домоволодіння. У вікно побачив у дворі будинку ОСОБА_3 та направився йому назустріч до виходу з будинку. Коли відкрив двері веранди, побачив у дворі ОСОБА_3 біля їх собак. Побачивши у руках ОСОБА_3 сокиру, він прикрив двері, але не зачиняв їх на запор. В цей час ОСОБА_3 почав бити сокирою вікна веранди, щось кричав. Він повідомив дружину, що у дворі її брат з сокирою. В цей час почув як ОСОБА_3 б`є вікна біля дверей іншого входу до будинку та самі двері, що розташовані приблизно в 4-х метрах від веранди. Коли повертався до веранди, то вже в коридорі будинку побачив ОСОБА_3 , який входив до коридору з сокирою у правій руці та почав піднімати руку, у якій тримав сокиру, при цьому висловлював погрози застосування насильства. Він схопив ОСОБА_3 за руку, в якій той тримав сокиру, та звернувся до ОСОБА_8 , щоб та забрала сокиру, що вона і зробила. ОСОБА_3 штовхнув його вглиб коридору, при цьому висловлював погрозу, а він намагався його заспокоїти та з`ясувати причину такої поведінки. В цей час з кімнати вийшли діти, а ОСОБА_3 продовжував кричати, тому він з ОСОБА_8 почали виштовхувати обвинуваченого з будинку на вулицю. У дворі він намагався утримувати ОСОБА_3 та відгонити собак. В цей час у двір забіг їх сусід ОСОБА_11 та він відчув, що ОСОБА_3 зменшив натиск, з чого зрозумів, що втрутився сусід. Чи наносив ОСОБА_11 обвинуваченому тілесні ушкодження не бачив, оскільки ОСОБА_3 утримував його - ОСОБА_7 в зігнутому положенні. В цей час у двір забіг ще один сусід та спільно вони виштовхали ОСОБА_3 з двору. До будинку під`їхав автомобіль білого кольору марки Волга, з якого вийшла дружина ОСОБА_3 та вимагала нічого не робити її чоловікові. Потім ОСОБА_3 разом з дружиною сіли до машини та поїхали.

Свої покази потерпілий підтвердив під час слідчого експерименту за його участю в ході досудового розслідування.

Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що проживає з донькою ОСОБА_6 , її чоловіком та дітьми в АДРЕСА_2 . 06.09.2020 року приблизно о 23 годині їй подзвонив син ОСОБА_3 та повідомив про лист від кредитора, на що вона відповіла, що сама вирішить свої боргові питання і вимкнула телефон. Прокинулася через деякий час від шуму, почула стук та бій скла вікон їх будинку. Вийшла з своєї кімнати та побачила в коридорі свого сина ОСОБА_3 , який притиснув рукою до стіни ОСОБА_7 , а останній утримував у лівій руці сокиру та просив її сховати. Вона вихопила у ОСОБА_7 сокиру та закинула її під меблі. В цей час з кімнати вибіг її онук та почав плакати. ОСОБА_3 та ОСОБА_7 продовжували утримувати один одного, при цьому просувалися з коридору до веранди, а потім на вулицю. Вона намагалася заспокоїти сина, просила припинити сварку, а доньку викликати працівників поліції, оскільки злякалася поведінки свого сина. Коли вони знаходилися у дворі, то через вибиту секцію воріт до двору забіг сусід, між яким та її сином зав`язалася бійка. В цей час до двору під`їхав автомобіль Волга, з якого вийшла дружина ОСОБА_3 та забрала його.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_9 пояснила, що напочатку вересня 2020 року вони з чоловіком знаходилися в гостях. Ввечері повернулися додому, вона стала готувати вечерю, а чоловік пішов за поштою. Коли повернувся, то був дуже засмучений, повідомив, що знову прийшов лист з приводу боргів його матері. Зазначила, що має з ОСОБА_8 тривалі неприязні стосунки щодо боргових зобов`язань останньої, в тому числі з приводу неповернутої суми кредитних коштів, які вона ОСОБА_9 отримала в банку на прохання ОСОБА_8 . Після отримання даного листа, її чоловік зателефонував матері з приводу боргу, повідомив, що прийде. Зібрався та приблизно о 22 годині направився до матері, яка проживає в АДРЕСА_3 , точної адреси та місця розташування будинку вона не пам`ятає. Коли чоловік покидав квартиру, то у нього в руках вона нічого не бачила. Він був засмучений, але агресії чи погроз щодо матері не висловлював. Пішов до матері з наміром віддати лист щодо боргу. По минуванні 30- 40 хвилин стала переживати за чоловіка. Зателефонувала приятелю сім`ї ОСОБА_12 та попросила поїхати з нею до матері чоловіка. По дорозі, не доїжджаючи до будинку ОСОБА_8 , вона побачила сестру свого чоловіка ОСОБА_13 , яка знаходилася на вулиці у нічному вбранні. Попросила ОСОБА_14 зупинитися та вийшла до ОСОБА_6 , спитала щодо чоловіка, на що остання сказала забрати його. Зрозумівши, що щось сталося, вона побігла в бік, куди показала ОСОБА_15 та на вулиці біля будинку, де живе мати її чоловіка, побачила свого чоловіка, якого утримували двоє осіб, біля них також знаходилася ОСОБА_8 у нічній сорочці та босоніж. Вона вимагала не завдавати шкоди чоловікові. В цей час з двору вийшов ОСОБА_16 , але на її запитання щодо подій, які відбуваються, нічого пояснювати не став. По дорозі додому чоловік повідомив, що коли зайшов у двір матері на нього напали собаки, від яких відмахувався сокирою. Бачив, як вийшов ОСОБА_16 , але не захистив його від тварин, тому він став стукати у вікна, вимагаючи, щоб його впустили до будинку.

В той же час покази ОСОБА_9 щодо часу подій та підстав, з яких її чоловік направився до матері, спростовуються показами свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що товаришує з сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_17 . На початку вересня 2020 року вже після 24 години йому зателефонувала ОСОБА_18 та попросила поїхати забрати її чоловіка від матері. По дорозі ОСОБА_18 розповіла, що чоловік отримав чергового листа щодо боргів матері, розлютився та направився до матері. Не доїхавши до будинку, де живе ОСОБА_8 , навпроти професійно-технічного училища №7 вони побачили ОСОБА_13 сестру ОСОБА_3 , тоді ОСОБА_9 попросила зупинитися і вийшла до неї. ОСОБА_19 тримала в руках телефон та щось в ньому набирала. Між ними відбулась коротка розмова, змісту якої він не чув, та побачив, як ОСОБА_18 побігла в бік будинку, де живе мати ОСОБА_3 . Він завів автомобіль та поїхав за нею. На вулиці побачив багато людей, в тому числі ОСОБА_3 та його мати. Всі кричали, сварилися. Потім ОСОБА_9 та ОСОБА_3 сіли до нього в машину та разом вони направилися додому. По дорозі ОСОБА_20 розповідав, що отримав чергового листа щодо боргу матері, розсердився та пішов до неї з`ясувати стосунки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що є сусідом ОСОБА_8 , живе навпроти її будинку по АДРЕСА_4 . Напочатку вересня 2020 року, приблизно о 23-30 годині вийшов з будинку у двір покурити, коли почув жахливі крики дітей. Вийшов з двору та зрозумів, що кричать діти з будинку навпроти, де живе ОСОБА_8 та її сім`я. Направився до їх будинку та побачив зламану секцію огорожі, з будинку чув сварку та крики, тому увійшов до нього. В коридорі побачив ОСОБА_21 , який рукою тримав за шию ОСОБА_22 та став їх розбороняти, зокрема став відтягувати ОСОБА_3 за руку від ОСОБА_7 , а потім разом з ОСОБА_23 . Вони виштовхали ОСОБА_3 з будинку, а у дворі вже спільно з ОСОБА_8 виштовхали ОСОБА_3 на вилицю, де ОСОБА_3 продовжив сварку з матір`ю і ОСОБА_23 . Під час штовханини у дворі він дійсно наніс удар ногою ОСОБА_3 . Біля будинку на крики зібралися також інші сусіди. Через деякий час ОСОБА_3 з місця пригоди поїхав зі своєю дружиною на автомобілі.

На доведеність вини ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням прокурором надано та судом досліджено також письмові докази.

Так, на підтвердження часу, місця та способу скоєного ОСОБА_3 діяння прокурором надано заяву ОСОБА_6 від 06.09.2020 року, відповідно до якої остання просила прийняти заходи до ОСОБА_3 , який 06.09.2020 року, в період часу з 00 години до 00-30 години, знаходячись за місцем її мешкання, пошкодив належне їй майно, погрожував їй та членам її родини вбивством, мав при собі сокиру, висловлювався нецензурною лайкою, на зауваження не реагував.

За вказаною заявою, 06.09.2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та порушене кримінальне провадження за правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 162 КК України.

Зі змісту протоколу огляду місця події від 06.09.2020 року, у приміщенні будинку в АДРЕСА_2 , в коридорі, на підлозі, біля тумби виявлено сокиру довжиною 25 см., що вилучена з місця події. Двоє вікон будинку мають пошкодження, уламки скла від вікон виявлені на землі біля будинку.

Щодо належності житлового будинку, проникнення до якого ставиться в провину ОСОБА_3 , прокурором надано інформацію з Витягу реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого 3/4 частини даного будинку належить ОСОБА_6 , 1/4 частина ОСОБА_10 .

На доведеність вини ОСОБА_3 прокурором також надано рапорт працівника поліції щодо повідомлення ОСОБА_6 про обставини події, а також протокол слідчого експерименту із ОСОБА_3 , однак такі не прийняті судом як допустимі докази з огляду на таке. Рапорт працівника поліції є внутрішнім документом, яким супроводжується інформування про певні обставини працівником органу поліції своє керівництво, і не може вважатися речовим доказом в розумінні ст. с.98, 99 КПК України.

Щодо слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 , то останнім фактично зафіксовано покази обвинуваченого. Як пояснив, обвинувачений на місці події дана слідча дія не проводилася. Тобто, даний документ фактично є протоколом допиту особи, та не може бути прийнятим судом до уваги з урахуванням принципу безпосередньості дослідження доказів.

Дослідивши надані стороною обвинувачення письмові докази, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в незаконному проникненні до житла із погрозою застосування насильства, що вірно кваліфіковано органами досудового розслідування за ч.2 ст. 162 КК України.

Стосовно посилання ОСОБА_3 на те, що він увійшов до будинку з метою врятуватись від нападу собак та не мав наміру на незаконне проникнення до житла, в якому проживає його мати та сестра зі своєю родиною, то суд критично ставиться до цих показів з огляду на таке.

Як показав сам обвинувачений, 06 вересня 2020 року приблизно о 23-30 годині він зателефонував матері і висунув претензії щодо надходження листів про її боргові зобов`язання. Оскільки вона вимкнула телефон, то він направився до неї додому, при цьому із собою взяв сокиру, оскільки розумів, що до будинку його не впустять, так як мав тривалі конфлікти з матір`ю та сестрою. Прибувши до домоволодіння, де мешкають його мати та сестра, стукав в огорожу з вимогою впустити його, а коли цього зроблено не було, силоміць, плечем вибив частину огорожі.

Всі ці дії, зокрема висунуті претензії матері безпосередньо перед вище вказаними подіями, прибуття ОСОБА_3 до неї в нічний час відразу після конфлікту, взята із собою сокира, пошкодження секції огорожі та проникнення у двір, пошкодження вікон будинку свідчать саме про намір ОСОБА_3 проникнення до огородженого домоволодіння та безпосередньо до будинку без дозволу його володільця та інших мешканців, та подальшу реалізацію даного наміру.
Про намір проникнення до будинку із погрозами застосування насилля також вказують дії обвинуваченого, зокрема пошкодження принесеною із собою сокирою вікон будинку. Окрім того, як показали всі потерпілі, зокрема ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачений увійшов до будинку в агресивному стані, висловлюючи погрози розправи щодо них, при цьому тримав у руці сокиру, що вказує про залякування останніх і реальність сприйняття потерпілими висловлюваних погроз.
Покази потерпілих щодо проникнення ОСОБА_3 до будинку, утримуючи в руці сокиру, підтверджуються змістом протоколу огляду місця події, відповідно до якого сокиру було виявлено саме в коридорі будинку на підлозі, та що також підтверджує покази ОСОБА_7 про відібрання її останнім у ОСОБА_3 та покази ОСОБА_8 , про те що передану ОСОБА_24 сокиру вона відкинула від них в глиб коридору.
Окрім того, покази потерпілих щодо поведінки ОСОБА_3 у приміщенні коридору будинку також підтверджуються показами свідка ОСОБА_11 .
При цьому, покази ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_9 , які повідомили, що ОСОБА_3 направився до матері лише з метою передати листа про боргові зобов`язання, також спростовуються показами свідка ОСОБА_12 , за показами якого і ОСОБА_9 і ОСОБА_3 розповіли про те, що останній згнаходився у розлюченому стані після отримання листа про борг матері та направився до неї для з`ясування стосунків.
Покази ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_3 попередив мати, що направляється до неї та останні очікували його приходу, спростовуються показами самого ОСОБА_3 , який показав, що під час розмови мати не бажала її продовження та вимкнула телефон, а також покази самої ОСОБА_9 , яка повідомила, що під час приїзду до будинку ОСОБА_8 , остання знаходилася в нічній сорочці та босоніж, ОСОБА_6 також була у нічному вбранні, тобто родина вже відпочивала і нікого не очікувала.
Всі наведені обставини свідчать, що ОСОБА_3 направився до будинку, в якому проживає його мати, саме з метою протиправного вторгнення до житла потерпілих всупереч їх волі, та фактичну реалізацію свого умислу із висловлюванням погроз застосування насильства.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , виходячи з вимог ст. ст. 50 і 65 КК України, суд бере до уваги, що злочин, скоєний обвинуваченим є нетяжким, дані про особу винного, який раніше не судимий. Щодо наданої стороною обвинувачення довідки-характеристики, то суд критично сприймає наведену у ній інформацію, в тому числі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178 КУпАП, на підтвердження чого суду будь-яких доказів не надано, а сам ОСОБА_3 даний факт спростовує, як і інші наведені у довідці обставини.
Обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання не встановлені.
За наведеного, виходячи з мети покарання (ст.50 КК України), з урахуванням принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке повинно бути адекватним характеру вчинених дій, враховуючи особу винного, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, скоєння ним нетяжкого злочину, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нового злочину із призначенням мінімального за санкцією ч.2 ст. 162 КК України покарання, при цьому без ізоляції від суспільства з контролем за його поведінкою.
Цивільний позов у даному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд

З А С УД И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він на протязі одного року іспитового терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралася.
Речові докази по справі: сокиру довжиною 25 см., що зберігається в камері зберігання речових доказів Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області знищити.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілим.

Суддя ОСОБА_1