Справа № 182/4055/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Марганець, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000692 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Менжинське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Марганецького міського суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст. 186 КК України.

Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому змінено на домашній арешт.

Оскільки обвинувачений у судові засідання не з`являвся, не виконував покладені на нього обов`язки судом, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сплив, після заміни запобіжного заходу на домашній арешт обвинувачений двічі був оголошений ухвалою суду у розшук, прокурор подав клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при попередньому обранні запобіжного заходу, а саме можливість переховування від суду, вплив на свідків, обвинувачений може вчинити новий злочин, з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_4 маючи не погашену судимість, повторно вчинив тяжкий злочин, за який може бути призначено покарання до 6 років позбавлення волі.

Обвинувачений проти задоволення клопотання заперечував, захисник підтримала позицію свого підзахисного.

Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого. ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 р. та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілі якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ „Феррарі-Браво проти Італії".

Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.07.2011, „Осаковський проти України" від 17.07.2014 та ін).

Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків, обвинувачений може вчинити новий злочин. До такого висновку суд приходить з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_4 маючи не погашену судимість, повторно вчинив тяжкий злочин, за який може бути призначено покарання до 6 років позбавлення волі.

До обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому змінено на домашній арешт ухвалою суду від 18 грудня 2019 року. З того часу обвинувачений у судові засідання не з`являвся, не виконував покладені на нього обов`язки судом, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився, після заміни запобіжного заходу на домашній арешт обвинувачений двічі був оголошений ухвалою суду у розшук, тому суд вважає, що доцільним є обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 29 листопада 2020 року.

На переконання суду більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання визначених судом ризиків.

Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 29 листопада 2020 року до 14-00 год..
Копію ухвали вручити, прокурору, обвинуваченому, захиснику.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Марганецький відділ Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1