Справа №345/2226/20
Провадження № 1-кс/345/693/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.09.2020 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 розглянувши скаргу ОСОБА_4 на зловживання начальника слідчого відділу, -
встановив:

що ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаною скаргою, яку мотивує тим, що на його думку, адміністрацією ВАТ «Будмаш», де він раніше працював та отримав виробничу травму, при проведенні розслідування за фактом отримання ним травми були допущені порушення, зокрема наказ № 88 від 06.08.2003 про створення комісії з розслідування виробничого травмування був підписаний не керівником, а іншою особою, а також не було залучено незалежних фахівців та представників Держпраці. Скаржник зазначив, що слідство за даним фактом належно не проводиться та просить зобов`язати відкрити кримінальне провадження за ст. 28, 364, 366 КК України.
У судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав з наведених у ній підстав та зазначив, що начальник слідчого відділу не забезпечив належне розслідування.
Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав вимоги скаржника.
Начальник СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи без його участі, просив у задоволенні скарги відмовити (а.с. 15), що згідно ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Ознайомившись із скаргою та доданими до неї матеріалами, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Положенням частини 1 ст. 24 КПК України законодавцем визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Мельник проти України» зазначив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Згідно ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, передбачений ч. 1 ст. 303 КПК України. До цього переліку відносяться:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.
Вказана процесуальна норма розширеному тлумаченню не підлягає.
Також, слід зазначити, що в офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, вказано, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом, а чинний процесуальний закон містить вичерпний перелік рішень слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Відповідно до п. 4 ч. 5ст. 214 КПК України, до ЄРДР вносяться, зокрема відомості, в яких зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.
Таким чином, внесенню в ЄРДР підлягають відомості не з будь-яких заяв, а із заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, зміст яких має відповідати вимогам кримінального процесуального законодавства, а саме містити фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Фактично з поданої скарги вбачається оскарження ОСОБА_4 бездіяльності (дій, рішень) органів досудового розслідування під час досудового розслідування, а саме начальника слідчого відділу, що визначені ст. 303 КПК України.
Згідно копії доданої заяви від 23.06.2020 р. ОСОБА_4 звернувся до начальника Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою в якій просив вирішити питання про порушення кримінального провадження відносно колишніх службових осіб ВАТ «Будмаш» за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 28, 364, 366 КК України та вжиття заходів до відшкодування заподіяних йому матеріальних збитків, однак будь-якої відповіді про відмову у порушенні кримінального провадження з цього приводу суду не надав.
У поданій скарзі скаржник ОСОБА_4 виклав аналогічні мотиви вчинення колишніми службовими особами ВАТ «Будмаш» кримінальних правопорушень відносно нього за ст. ст. 28, 364, 366 КК України, скаржиться на неналежне проведення слідства та неналежну реакцію органів поліції на його вимоги, і наполягає на відкритті кримінального провадження за зазначеними статтями КК України.
Однак, як зазначає сам скаржник у скарзі, що досудове слідство за ст. ст. 28, 364, 366 КК України уже проводиться, що свідчить про те, що відомості про вчинення кримінальних правопорушень за вказаними статтями внесено до ЄРДР.
Окрім того, із заяви начальника СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 у своїй заяві зазначив, що з приводу наведених ОСОБА_4 у скарзі обставин уже слідчим відділом проводилось досудове розслідування, яке на даний час проводить орган дізнання, а скаржником дані обставини не спростовано.
Також, ОСОБА_4 не зазначив, кого саме слід зобов`язати відкрити кримінальне провадження за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 28, 364, 366 КК України.
Вище викладене переконливо свідчить про необґрунтованість скарги, а відтак відсутність підстави для її задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 306-307, 309 КПК України, -
постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на зловживання начальника слідчого відділу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляцйного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 7 днів з моменту її проголошення, особами, які не були присутніми під час проголошення ухвали протягом 7 днів з моменту її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано. Повний текст ухвали оголошено 18.09.2020 р. о 11:30 год.

Слідчий суддя: