Справа № 529/50/20
Провадження № 1-в/529/30/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі с/з ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Диканського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області ОСОБА_5 про приведення вироку Диканського районного суду Полтавської області від 31.01.2020 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ щодо пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В :
До Диканського районного суду Полтавської області надійшло вищевказане подання, в якому ставиться питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 у відповідності до вимог закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ.
Представник Диканського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Прокурор в судовому засіданні підтримала подання та просила звільнити ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання, оскільки останній є пенсіонером, а тому до нього неможливо застосувати покарання у виді обмеження волі, а інші покарання визначені санкцією ч.1 ст.309 КК України (після внесення до неї змін, відповідно до Закону № 2617-VІІІ від 22.11.2018 року, який набрав чинності 01.07.2020) не можуть бути застосовані, так як при їх призначенні унеможливиться застосування ст..75 КК України, що погіршить становище засудженого.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні при розгляді подання поклався на розсуд суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що вироком Диканського районного суду Полтавської області від 31.01.2020 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

З 11.03.2020 ОСОБА_4 перебуває на обліку в Диканському районному секторі філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень"від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII).
Вказаним Законом внесено зміни до ч.1 ст.309 КК України, згідно яких незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Тобто міра покарання у виді позбавлення волі з санкції вказаної статті з 01.07.2020 року виключена.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Як встановлено судом ОСОБА_4 є особою пенсійного віку, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 07.10.2013, отже до нього неможливо застосувати такі види покарання, як обмеження волі та виправні роботи, з огляду на приписи ч.2 ст.57 та ч.3 ст.61 КК України. Також щодо останнього неможливо застосувати і покарання у виді штрафа та арешту, оскільки тоді унеможливиться застосування ст..75 КК України, що призведе до погіршення становища засудженого.
При цьому, слід врахувати роз`яснення викладені в абз. 7 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. № 7 де зазначено, якщо санкція нового закону передбачає такі види покарання, які в силу обмежень, установлених у статтях Загальної частини КК, не можуть бути застосовані до засудженого, суд не здійснює заміну призначеного покарання, а приймає рішення про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Отже, враховуючи викладене та те, що до засудженого ОСОБА_4 неможливо застосувати жодне з покарань, визначених санкцією ч.1 ст.309 КК України (із змінами, внесеними Законом № 2617-VІІІ від 22.11.2018) в силу обмежень, установлених у статтях Загальної частини Кримінального Кодексу України, його слід звільнити від подальшого відбування покарання за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 31 січня 2020 року.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 74 КК України, ст. ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.
Привести вирок Диканського районного суду Полтавської області від 31 січня 2020 року стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ.
Звільнити ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання, що призначений вироком Диканського районного суду Полтавської області від 31 січня 2020 року (справа 529/50/20)
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через Диканський районний суд Полтавської області.

Головуюча ОСОБА_1