Справа №485/1612/20
Провадження №1-м/485/3/20
УХВАЛА
іменем України

17 грудня 2020 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Снігурівка клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Долина Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,
встановив:
24 листопада 2020 року до Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Клопотання мотивоване тим, що вироком Волгоградського обласного суду від 15.11.2018 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного Суду Російської Федерації від 05.03.2019 року ОСОБА_3 засуджено до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, пунктами "а","г" частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою, у великому розмірі(50 гр)) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Цим же вироком постановлено строк покарання ОСОБА_3 відраховувати з 15 листопада 2018 року, в строк відбування покарання зараховано тримання під вартою в період з 10 серпня 2017 року по 14 листопада 2018року.
05 березня 2019 року вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.
ОСОБА_3 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №19 УФСВП Росії по Волгоградській області»; кінець строку відбування покарання 09 вересня 2025 року. Станом на 26 червня 2019 року відбутий строк покарання складає 1 рік 10 місяці 16 днів, невідбутий - 6 років 01 місяць 14 днів.
ОСОБА_3 звернувся з заявою про переведення його в Україну для подальшого відбування покарання.
Посилаючись на ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статті 606-610 КПК України, Міністерство юстиції України просить про приведення вироку Волгоградського обласного суду від 15.11.2018 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного Суду Російської Федерації від 05.03.2019 року відносно ОСОБА_3 у відповідність до чинного законодавства України для подальшого відбування покарання засудженим на території України.
Розгляд клопотання проведено без участі представника Міністерства юстиції України, що не суперечить положенням ч.1 ст.610 КПК України.
Прокурор вважає, що клопотання є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.
Дослідивши надані письмові матеріали, додані до клопотання, заяву засудженого ОСОБА_3 про передачу його в Україну для подальшого відбування покарання у відповідності до Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно достатті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставіЗакону України "Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік"встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Згідно частини 1статті 602 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини 1статті 7 Кримінального кодексу України, громадяни України, які вчинили злочини за межами України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.
Судом встановлено, що до клопотання Міністерства юстиції України надано всі необхідні документи згідно статті 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року і частини 2статті 610 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: копія вироку Волгоградського обласного суду від 15.11.2018 року; копія апеляційних ухвал Верховного Суду Російської Федервації від 05.03.2019 року; копія розпорядження про набрання вироком законної сили; копія тексту статей Кримінального кодексу Російської Федерації, згідно яких засуджено ОСОБА_3 ; письмова заява засудженого ОСОБА_3 про передачу в Україну для подальшого відбування покарання; довідка про тривалість відбутої частини строку покарання та невідбуту частину покарання; інформація про стан здоров`я і поведінку засудженого, характеристика; копія листа ДМС України про наявність у засудженого ОСОБА_3 громадянства України; копія висновку експерта; довідка щодо наявності виконавчих документів, банківські реквізити установи та заява засудженого.
Положеннями ст.610 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочину, передбаченого, частиною третьою статті 30, пунктами «а», «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність та відповідає частині 3 статті15, частині 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.
Частина 3 статті 30 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає, що замахом на злочин визнаються умисні дії (бездіяльність) особи, безпосередньо спрямовані на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з не залежних від цієї особи обставинам.
Санкція пунктів "а", "г" частини 4 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такого та зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого.Санкція частини 3 статті 307 Кримінального кодексуУкраїни передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Згідно положень ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Покарання передбачене ч.4 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації не передбачає конфіскацію майна, тому таке покарання не застосовується.
З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України ОСОБА_3 судом Російської Федерації, керуючись ст.9 Конституції України, ст.ст.10,11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст.606-610 КПК України, суд за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 307Кримінального кодексу України визначає наступне покарання за частиною 3 статті 15, частиною 3 ст. 307 КК України, з урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України у виді позбавлення волі строком на вісім років без конфіскації майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 10 серпня 2017 року.
Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 609,610 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
постановив:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Волгоградського обласного суду від 15.11.2018 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного Суду Російської Федерації від 05.03.2019 року відносно ОСОБА_3 .
Визначити, що ст. 30, п. "а", "г" ч.4 ст. 228.1, Кримінального кодексуРосійської Федерації, за якою ОСОБА_3 засуджено вироком Волгоградського обласного суду від 15.11.2018 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного Суду Російської Федерації від 05.03.2019 року, відповідає частині 3 статті15, частині 3 ст. 30Кримінального кодексу України.
ОСОБА_3 визначити покарання на підставі вироку Волгоградського обласного суду від 15.11.2018 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного Суду Російської Федерації від 05.03.2019 року за частиною 3 статті15, частиною 3 ст. 307 КК України, з урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України у виді позбавлення волі строком на вісім років без конфіскації майна.
Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_3 рахувати з 10 серпня 2017 року.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави (Російська Федерація) в порядку відшкодування процесуальних витрат 6200,00 рублів, що відповідно до курсу Національного Банку України на 17.12.2020 року складає суму 2362,94 грн. (дві тисячі триста шістдесят дві грн. 94 коп.).
Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1