Справа № 404/1080/19
Номер провадження 1-кс/404/1254/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на постанову слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0008370 -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда зі скаргою, відповідно до якої просив:
- визнати незаконною бездіяльність слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5
- постанову слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 27.06.2020 року про закриття кримінального № 0008370, внесеного до ЄРДР 03.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, скасувати.

На обґрунтування скарги зазначено, що під час досудового розслідування слідчим не було вжито заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Адвокат в судове засідання не з`явився, через канцелярію направив заяву, про розгляд справи у його відсутність. Вимоги заявлені у скарзі підтримав.

Слідчий та прокурор викликалися в судове засідання, не з`явилися, їх неявка не перешкоджає у вирішенні заявлених вимог за поданою скаргою.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0008370, внесеного до ЄРДР 03.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

27.06.2020 року слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 закрив кримінальне провадження № 0008370, внесеного до ЄРДР 03.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з тим, що строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України закінчився, але жодній особі не повідомлено про підозру.

На обґрунтування постанови про закриття кримінального провадження слідчим зазначено, у ході досудового розслідування встановити особу, яка могла вчинити дане діяння, не надалось можливим. Строк досудового розслідування закінчився 03.04.2020 року. Також, вказано, що відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані закрити провадження у разі, коли строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, закінчився, та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою, та слідчий суддя вважає, що строки подачі скарги не пропущені.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України у редакції, що діє на дату розгляду скарги, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

У відповідності до ч. 7 ст. 295-1 КПК України, у разі відмови слідчим суддею у продовженні строку досудового розслідування, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування, зобов`язаний протягом п`яти днів здійснити одну з дій, передбачених частиною другою ст. 283 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови про закриття кримінального провадження, та чи дотримано слідчим вимоги щодо всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин справи та належної оцінки доказів.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.
Однак, слідчий зобов`язаний вжити всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування, в тому числі звернутися з клопотанням до суду щодо продовження строку досудового розслідування в установленому порядку у разі неможливості до закінчення цього строку провести усі слідчі та процесуальні дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, а у випадку проведення слідчим всіх необхідних слідчих та процесуальних дій у разі встановлення відсутності, зокрема, складу кримінального правопорушення або виявлення інших підстав для закриття кримінального провадження - прийняти відповідне рішення.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора.
Рішення слідчого про закриття кримінального провадження можна буде визнати законним лише тоді, коли службова особа, якій доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні на підставі належних та допустимих доказів проведе повний і об`єктивний правовий аналіз фактично встановлених ним реальних обставин.
При цьому необхідно звернути увагу, що скаржник став ініціатором порушення цього кримінального провадження, але на його доводи слідчий увагу не звернув, не проаналізував та не здійснив правового аналізу, який повинен бути зазначений в остаточному процесуальному рішенні в цьому провадженні. Таким чином, повинна бути ретельно здійснена досудова перевірка вмотивованих сумнівів потерпілого про можливу наявність умисних дій, ймовірних винних осіб, чого зроблено не було.
Слідчий суддя витребовував матеріали кримінального провадження, щоб мати можливість надати оцінку проведеному обсягу роботи слідчим направлено на встановлення істини в межах кримінального провадження. Проте, дана вимога була проігнорована, відтак до уваги приймаються лише докази та доводи надані скаржником щодо неповноти досудового слідства.

З тексту оскаржуваної постанови неможливо з`ясувати, які фактичні обставини ним встановлено. Тільки після ґрунтовного з`ясування сукупності цих обставин, можливо зробити правовий висновок щодо наявності в діях особи ознак злочину, або їх відсутності, тобто наявності чи відсутності складових ознак кримінального правопорушення
Підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження стало нехтування слідчим вимог ст. 110 КПК України. Принципи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема право особи на справедливий суд зобов`язують дати належну та об`єктивну оцінку фактично встановленим обставинам, а не приховувати бездіяльність слідчого та прокурора, які протягом майже двох календарних років не забезпечили проведення ефективного досудового розслідування. Представники сторони обвинувачення своєчасно не подали клопотання про продовження строків досудового розслідування. Виключно через бездіяльність слідчого з прокурором була втрачена можливість проводити слідчі дії.
Оскаржувану ж постанову слідчий виніс передчасно, оскільки при її вирішенні не додержано вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, за умовами якого мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто прийняття такого процесуального рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності, а формальне закриття кримінального провадження органом досудового розслідування лише з підстав закінчення строків, встановлених ст. 219 КПК України за відсутності повного, неупередженого, ефективного досудового розслідування, є неприпустимим.

За наведеного слідчий суддя погоджується з доводами скаржника, що досудове слідство проведено не в повному обсязі, тобто слідчими органами не проводились слідчі дії по розкриттю злочину, не були дотримані інші вимоги КПК України щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
За таких обставин, зважаючи на те, що в ході розгляду скарги знайшов своє підтвердження факт передчасності винесення слідчим рішення про закриття кримінального провадження, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Щодо вимоги про визнання визнання незаконною бездіяльність слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 , то слідчий суддя відмовляє у її задоволенні, оскільки в даному випадку мали місце саме дії слідчого, який процесуально наділений правом приймати таке рішення.

Таким чином, скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на постанову слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0008370 задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 27.06.2020 року про закриття кримінального № 0008370, внесеного до ЄРДР 03.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - скасувати.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1