Справа № 722/2316/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2020 року року смт. Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву потерпілої відвід судді ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИВ:
До Кельменецького районного суду надійшло кримінальне провадження № 0000357 про обвинувачення за ч.2 ст.186 та ч.2 ст.125 КК України.
Потерпіла ОСОБА_4 заявила відвід судді ОСОБА_6 з тих підстав, що він упереджено ставиться до неї, так як не дослідив жодного доказу, які подає потерпіла, відмовив в призначенні судово психіатричної експертизи щодо неї та поклав на неї, як сторону обвинувачення реалізацію виклику свідків, клопотання про виклик яких волна заявляла.
В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала клопотання повністю, з підстав зазначених в заяві.
Прокурор ОСОБА_3 вважає клопотання безпідставним, оскільки судом досліджені всі докази в кримінальному провадженні, а якщо і відмовляв суд в дослідженні доказів, чи то сторони обвинувачення, чи потерпілої, то такі відмови були обґрунтованими.
Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що потерпіла заявляє такі клопотання з метою затягування справи.
Згідно до п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Суд вважає, що потерпілою не наведено в заяві про відвід судді та не надано суду доказів, які б підтверджували наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості головуючого судді ОСОБА_6 .
Зокрема, суд вважає, що незгода потерпілої з процесуальними рішеннями судді в ході судового розгляду щодо дослідження тих чи інших доказів, дає їй право на їх оскарження як після ухвалення таких рішень так і у апеляційному порядку, у випадку незгоди з остаточним рішенням суду.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Зокрема, відповідно до ч 4. ст. 396 КПК України, якщо в апеляційній скарзі зазначаються обставини, які не були досліджені в суді першої інстанції, або докази, які не подавалися суду першої інстанції, то в ній зазначаються причини цього.
Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що заява потерпілої є необґрунтована та безпідставна і в задоволенні заяви слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75, 80 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви потерпілої ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 0000357 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя