Номер провадження: 11-сс/813/1798/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 р., якою в межах кримінального провадження №0002514 від 25.08.2020 р. відносно:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Сирданівській обл. респ. Узбекистан, громадянина РФ, із середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0002514 від 25.08.2020 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України було продовжено відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.11.2020 р. з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, на теперішній час не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, обумовлені тим, що підозрюваний є іноземцем, який не має права тривалого перебування на території України, є не працевлаштованим, не має міцних соціальних зв`язків, покинув місце події, про скоєне не повідомив, позбувся знаряддя вчинення злочину.
Окрім того, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини злочину, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави, оскільки діяння спричинило загибель людей.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 зазначила, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:
- підозра у вчиненні її підзахисним інкримінованого йому злочину є необґрунтованою, зокрема, на відеозаписі, наданому органом досудового розслідування, не видно обличчя людини, яка наносила удари колюче-ріжучим предметом; в момент затримання ОСОБА_9 було проведено несанкціонований обшук; досудовим розслідуванням не було встановлено місцезнаходження знаряддя вбивства; на одязі підозрюваного не було знайдено слідів крові; свідки не надають точних характерних ознак людини, яка була на місці події; не проведено експертне дослідження щодо наявності під нігтями підозрюваного слідів крові;
- ризики, передбачені ст. 177 КПК України та заявлені під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпідставні, натомість, підозрюваного може взяти на поруки його цивільна дружина, яка має постійне місце проживання.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця проживання його цивільної дружини ОСОБА_10 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 199 КПК України передбачено що, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При цьому, ч. 3 ст. 184 КПК України передбачено, що до клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що слідчий зазначених вище вимог кримінального процесуального законудотримався, адже клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного обґрунтовано належним чином, а його доводи підтверджуються доданими до нього доказами.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З огляду на те, що питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, яка на теперішній час не змінювалась, знайшло своє підтвердження під час застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 31.08.2020 р.та було предметом перегляду в апеляційному порядку, з приводу чого Одеським апеляційним судом вже висловлювалась думка щодо обґрунтованості такої підозри в ухвалі від 14.09.2020 р. (справа №523/13033/20, провадження №11-сс/813/1519/20), апеляційний суд не знаходить підстав для розгляду та надання оцінки протилежним доводам захисника.

Окрім того, колегія суддів вважає, що стороною захисту не були надані докази на спростування підозри, яка 30.08.2020 р. була оголошена ОСОБА_9 ..

Колегією суддів, всупереч доводам сторони захисту, встановлено, що під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, не зменшились.
Так, апеляційний суд погоджується із доводами слідчого судді (а.с. 254) та наголошує, що в зазначеному провадженні не зменшились ризики того, що підозрюваний ОСОБА_9 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків в зазначеному провадженні, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, пов`язаного із позбавленням життя двох осіб, відповідальність за який встановлена у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі; підозрюваний з місця пригоди зник; є громадянином іншої держави, без стійких соціальних зв`язків, сім`ї чи постійного місця роботи в Україні; має процесуальну можливість ознайомлення із матеріалами провадження та, як наслідок, анкетними даними потерпілих осіб та свідків, які на теперішній час судом безпосередньо не допитані.
У зв`язку із викладеним, колегія суддів не погоджується із доводами сторони захисту про недоведеність органом досудового розслідування вищевказаних ризиків та вважає їх такими, що спростовуються наданими апеляційному суду матеріалами провадження.
Що стосується посилань захисника на те, що цивільна дружина підозрюваного, яка має постійне місце проживання, може взяти його на поруки, апеляційний суд зазначає про те, що фактичною дружиною ОСОБА_9 таке клопотання до слідчого судді та апеляційного суду не подавалось, та, враховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні останнім особливо тяжкого злочину, наявність в зазначеному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також вищевикладену характеристику його особи, органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на певну суперечність у вимогах сторони захисту, зокрема, в апеляційній скарзі захисник зазначає про можливість взяття дружиною підозрюваного останнього на поруки, в той час як в прохальній частині скарги захисник просить застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця проживання його цивільної дружини ОСОБА_10 , тобто, не є зрозумілим, про зміну на який саме запобіжний захід (у вигляді особистої поруки або домашнього арешту) просить сторона захисту.
При цьому, апеляційний суд вважає, що у клопотанні слідчий та прокурор навели обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 неможливо, зокрема, у зв`язку зі складністю кримінального провадження, необхідністю проведення ряду слідчих дій, отримання висновків судово-медичних, імунологічної, криміналістичної, судово-психологічної, амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної, молекулярно-генетичної експертиз.
З огляду на це, слідчий суддя в ухвалі та апеляційний суд в судовому засіданні прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання зазначеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження останньому строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 р., якою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.11.2020 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4