УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Сміла обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001475 від 05 вересня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженої, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, з професійно-технічною освітою, раніше не судимої,

- за ч. 1 ст. 259 КК України

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадження відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, а саме, завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч. 1 ст. 259 КК України.

Захисник обвинуваченої під час підготовчого судового розгляду заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, вказуючи, що вона щиро розкаялася у вчиненні злочину, активно сприяла його розкриттю.

Крім того, захисник вказує, що санкція частини першої статті 259 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від двох до шести років. Згідно положень ст. 12 КК України визначено, що нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Враховуючи, що її підзахисна ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, захисник ОСОБА_5 просила суд при вирішенні даного клопотання застосувати статтю 69 КК України, відповідно до якої суд наділений правом призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

На підставі викладених обставин, захисник просить суд звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України.

Обвинувачена підтримала клопотання захисника та не заперечувала щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з дійовим каяттям.

Прокурор заперечив проти такого клопотання.

Заслухавши клопотання захисника, думку обвинуваченої та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.285, 286 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як вбачається зі змісту пункту 3 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 12 „Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст.45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

В той же час, згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Враховуючи, що на даний час безпосередньо судом усі докази у своїй сукупності не досліджені та суд позбавлений можливості відповідно до вищезазначеної постанови вирішити питання наявність в діях обвинуваченої складу інкримінованого їй злочину та вирішити питання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Судом встановлено наявність таких складових дійового каяття як визнання вини у скоєному кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченої.

Разом з тим, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до шести років.

Таким чином, згідно ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення класифікується як тяжкий злочин.

Однак, відповідно до положень ст. 45 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям допускається у разі, якщо особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого захисником клопотання, з огляду на те, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачуються ОСОБА_4 є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від двох до шести років, відтак обвинувачена ОСОБА_4 не може бути звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Відповідно до положень ст. 69 КК України, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Разом з тим, призначення судом покарання нижче від найнижчої межі не змінює кваліфікацію кримінального правопорушення за ступенем тяжкості.

Таким чином, не встановлено обставин, що дають підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст.45 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України, тому в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 45 КК України,ст.ст.284-288, 372,376 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0001475 від 05 вересня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за наслідками розгляду кримінального провадження.

Повний текст ухвали суду виготовлено 20 листопада 2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1