Провадження № 1-кс/369/2729/20
У Х В А Л А
іменем України
10 листопада 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділення Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про накладення арешту, за матеріалами кримінального провадження, зареєстрованого 03.11.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000644 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч.4 ст. 187, ч. 3 ст. 146 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання про проведення обшуку, подане в рамках кримінального провадження, що розслідується за ч. 4 ст. 189, ч.4 ст. 187, ч. 3 ст. 146 КК України.
Подане клопотання обґрунтовується тим, що слідчим відділом Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000644.

У провадженні СВ Чайківського ВП Києво - Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження №0000644 від 03.11.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч. 4 ст.187, ч. З ст. 146 КК України.

03.11.2020 року до ЧЧ Чайківського ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 близько 09:30 год. незаконно позбавили волі гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , способом, небезпечним для життя чи здоров`я останнього, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

03.11.2020 відомості за даним фактом СВ Чайківським ВП Києво - Святошинського ВГ1 ГУ НГІ в Київській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000644 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч. 4 ст.187, ч. З ст. 146 КК України

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження було затримано та проведено обшук затриманої особи у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 ., під час якого було вилучено: Мобільний телефон марки айфон 5 БЕ чорного кольору, в синьому гумовому чохлі; Мобільний телефон марки Nokia imei НОМЕР_1 imei НОМЕР_2 ; Наручний електронний годинник чорного кольору Shock Expedition; Речі у які був одягнений підозрюваний ОСОБА_7 на момент затримання, а саме: 1) чорні кросівки 2) сині джинси 3) чорна футболка 4) чорна куртка 5) чорна бейсболка.

Які визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні в порядку ст. 98 КПК України.

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримала та просила його задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.
Встановлено, що у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000644, за підозрою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, ч.4 ст.187 КК України.

З витягу з ЄРДР вказаного кримінального провадження вбачається, що 03.11.2020 р. члени організованої групи до складу, якої входив ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел, вранці у невстановлений досудовим розлідуванням час, діючи заздалегідь розробленому плану ОСОБА_9 , якого затримувались всі члени організованої групи, де ОСОБА_7 , разом із іншими двома невстановленими особами на автомобілі Mercedes-benz Vito, чорного кольору, на якому використали для конспірації державний номерний знак НОМЕР_3 , приїхали до будинку за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 , а саме до будинку АДРЕСА_1 , де діючи згодженому плану, розпочали спостерігати за будинком потерпілого ОСОБА_6 та чекали слушного моменту для здійснення нападу на нього, коли він вийде з будинку.

Постановою про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання від 06.11.2020 р. винесену слідчим СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, у межах кримінального провадження № 0000644, за підозрою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, ч.4 ст.187 КК України, визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні мобільний телефон марки айфон 5 БЕ чорного кольору, в синьому гумовому чохлі

мобільний телефон марки Nokia imei НОМЕР_1 imei НОМЕР_2 ; наручний електронний годинник чорного кольору Shock Expedition; речі у які був одягнений підозрюваний ОСОБА_7 на момент затримання, а саме: 1) чорні кросівки 2) сині джинси 3) чорна футболка 4) чорна куртка 5) чорна бейсболка.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися.
Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Правовою підставою для накладення арешту є запобігання можливості його відчуження або іншими особами з метою унеможливлення зникнення, втрати або пошкодження доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у справі.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Виходячи з матеріалів клопотання, слідчий суддя вважає доведеним органом досудового розслідування той факт, що мобільний телефон марки айфон 5 БЕ чорного кольору, в синьому гумовому чохлі мобільний телефон марки Nokia imei НОМЕР_1 imei НОМЕР_2 ; наручний електронний годинник чорного кольору Shock Expedition; речі у які був одягнений підозрюваний ОСОБА_7 на момент затримання, а саме: 1) чорні кросівки 2) сині джинси 3) чорна футболка 4) чорна куртка 5) чорна бейсболка, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зокрема, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, з метою уникнення негативних наслідків та з метою забезпечення речових доказів, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що у відповідності до вимог статтей 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно, яке було вилучене у ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки айфон 5 SЕ чорного кольору, в синьому гумовому чохлі мобільний телефон марки Nokia imei НОМЕР_1 imei НОМЕР_2 ; наручний електронний годинник чорного кольору Shock Expedition; речі у які був одягнений підозрюваний ОСОБА_7 на момент затримання, а саме: 1) чорні кросівки 2) сині джинси 3) чорна футболка 4) чорна куртка 5) чорна бейсболка.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею, на даний час, не встановлено.
Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 170-173, 309, 370-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчого відділення Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про накладення арешту, за матеріалами кримінального провадження, зареєстрованого 03.11.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000644 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч.4 ст. 187, ч. 3 ст. 146 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на речі вилучені підчас затримання ОСОБА_7 у порядку ст.208 КПК, а саме: мобільний телефон марки айфон 5 SЕ чорного кольору, в синьому гумовому чохлі мобільний телефон марки Nokia imei НОМЕР_1 imei НОМЕР_2 ; наручний електронний годинник чорного кольору Shock Expedition; речі у які був одягнений підозрюваний ОСОБА_7 на момент затримання, а саме: 1) чорні кросівки 2) сині джинси 3) чорна футболка 4) чорна куртка 5) чорна бейсболка.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Повний текст ухвали виготовлено 11.11.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1