Справа №463/3696/19
Провадження №1-кс/463/654/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 р. слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 16.01.2020 про закриття кримінального провадження № 0000023 від 25.01.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 364 КК України, -

в с т а н о в и в :
Заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 16 січня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000023 від 25 січня 2019 року. Скаргу мотивує тим, що слідчий виніс передчасну, необґрунтовану та немотивовану постанову без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, оцінки всіх зібраних та перевірених доказів, забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Так, слідчим проігноровані клопотання заявника. Слідчим жодних слідчих (розшукових) дій не проведено, окрім дій на приховування від досудового розслідування фактів кримінального злочину з грубим порушенням вимог КПК України. Не допитано заявника, який є потерпілим у вказаному провадженні, не ознайомлено його з долученими матеріалами. Будь-яких висновків слідчого в постанові про закриття кримінального провадження про вичерпання проведення усіх можливих слідчих дій не наведено, як і не вказано які слідчі дії він вчинив для повноти досудового розслідування. Слідчим не виконано вимог ухвали Львівського апеляційного суду від 02.12.2019, якою скасовано попередню постанову слідчого про закриття кримінального провадження, не розкрито мотиву і змісту звернень заявника, не встановлено, чи виконано заявлені вимоги у досудовому розслідуванні в згаданих провадженнях, слідчий підкреслив хронологію приховування звернень скаржника від виконання у досудовому розслідуванні в кримінальних провадженнях. Слідчим у досудовому розслідуванні вищезгаданих кримінальних проваджень грубо порушено вимоги КПК України, де безпідставно змінив кваліфікацію провадження. Зазначає, що свідки відсутні в даному провадженні, а є виконавці працівники міліції та прокуратури, які порушили чинне законодавство України.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав в повному обсязі із наведених у ній підстав, просив її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Оскільки його неявка до суду не перешкоджає розгляду скарги, вважаю за можливе здійснити розгляд такої на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

З матеріалів скарги вбачається, що 25 січня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 внесено інформацію про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 367 КК України.

Постановою від 16 січня 2020 року слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 закрив кримінальне провадження №0000023, оскільки в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні факт спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_3 та факт зловживання службовим становищем у межах кримінального провадження №0000208 від 03.09.2013 не встановлений, таким чином в діях працівників поліції та прокуратури відсувні об`єктивні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 364 КК України .

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається із змісту постанови, до такого висновку слідчий дійшов за наслідками здійснення досудового розслідування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в межах розслідування слідчий провів допит осіб, на яких вказував скаржник як причетних до вчинення інкримінованих дій: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , проведено допит ОСОБА_3 як свідка. Окрім цього, слідчим зібрано копії відповідних клопотань, зазначених у заяві ОСОБА_3 , супровідні листи на вказані клопотання та відповіді. Як вбачається із постанови, слідчий встановив, що вказані у заяві клопотання ОСОБА_3 були розглянуті та відповідь надана ОСОБА_3 . Таким чином, доводи останнього щодо не розгляду його заяв та клопотань не відповідають дійсності, що стверджується зібраними матеріалами.

На виконання вимог ухвали Львівського апеляційного суду від 02.12.2019, якою скасовано попередню постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчим вирішено питання щодо процесуального статусу заявника ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні. Зокрема, постановою слідчого від 16.12.2019 відмовлено у визнанні заявника ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

Також слідчим надано доручення від 16.12.2019 про проведення додаткового допиту заявника ОСОБА_3 як свідка, в тому числі щодо обставин, зазначених в ухвалі Львівського апеляційного суду від 02.12.2019. Однак, як вбачається із рапорту працівника ТУ ДВБ НП України ОСОБА_10 від 27.12.2019, заявник ОСОБА_3 категорично відмовився від проведення додаткового допиту його та отримання процесуальних документів у вказаному кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду скарги заявник ОСОБА_3 підтвердив факт відмови від додаткового допиту, оскільки вважав його недоцільним, так як органом досудового розслідування не проведено всіх необхідних слідчих дій, зазначених ним у заяві про вчинення кримінального правопорушення та під час попереднього допиту його як свідка. Про необхідність проведення будь-яких інших слідчих дій, окрім додаткового допиту заявника ОСОБА_3 , в ухвалі Львівського апеляційного суду від 02.12.2019 не зазначається. При цьому будь-які не вирішені клопотання заявника у матеріалах кримінального провадження відсутні.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що слідчим проведено усі необхідні та можливі слідчі дії з метою перевірки обставин, зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення, за результатами яких прийнято законне, обґрунтоване та мотивоване процесуальне рішення про закриття кримінального провадження.

Окрім цього, як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження, слідчий дійшов висновку про відсутність ознак злочину, оскільки у вказаному кримінальному проваджені факт спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_3 не встановлений.

Дійсно, відповідальність за вказаними статтями настає у випадку заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. У той же час, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Оскільки заподіяння істотної шкоди не встановлено, тому склад злочину передбачений ст.ст. 364, 367 КК України відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За правилами ч.ч. 1, 4 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. При цьому, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.

Окрім того, у відповідності до положень ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу (в тому числі події та складу злочину), за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Таким чином, вивчивши матеріали скарги, надані слідчим матеріали, оскаржувану постанову, слідчий суддя із наведеними мотивами слідчого погоджується і вважає, що постанова є законною, оскільки слідчий, дослідивши обставини кримінального провадження, зібравши достатні дані, встановив, що в діях посадових осіб прокуратури Тернопільської області та посадових осіб поліції ГУНП у Тернопільській області ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 367, ч.1 ст.364 КК України, відсутні.

При цьому на обґрунтованість такого рішення не впливають ні показання заявника, ні інші можливі подальші слідчі дії, оскільки в силу мотивів наведених слідчим, склад злочину відсутній і в подальшому підтримання державного обвинувачення по цьому провадженню виключається. Таким чином, скарга є безпідставною і її слід відхилити.

Керуючись вимогами ст.ст. 9, 284, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :
в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 16.01.2020 про закриття кримінального провадження № 0000023 від 25.01.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 364 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1