Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/3936/20
Провадження № 1-кп/490/630/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нетішин Славутського району Хмельницької області, є українцем, громадянином України, здобув середню професійну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не, працює в магазині "Таврія В", мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався:

-14 квітня 2016 року - Волновахським районним судом Донецької області - за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - до 6 місяців тримання в дисциплінарному батальйоні

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

З 23 липня 2015 року ОСОБА_4 проходе військову службу за мобілізацією на особливий період у військовому званні "матрос".

Проте:

- 16 травня 2016 року він не з`явився вчасно без поважних причин на військову службу та був відсутній на місці служби без поважних причин до 22 листопада 2016 року;

- 16 січня 2017 року він же самовільно залишив місце служби без поважних причин та був відсутній на місці служби без поважних причин до 19 травня 2020 року.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

2. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як самовільне залишення військової служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

3. Під час судового засідання - 17 листопада 2020 року - між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості.

4. На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним
Так, судом обвинуваченому роз`яснені права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, зокрема - його право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також наслідки укладання угоди.
Проте обвинувачений, усвідомивши свої права у суді та наслідки укладання угоди, свою винуватість визнав, скористатись правом на розгляд справи у повному обсязі не побажав та наполягав на затвердженні укладеної під час судового розгляду угоди.

5. Доказів на спростування факту вчинення злочину обвинуваченим сторонами кримінального провадження, зокрема - захистом - суду не надано.

6. До того ж, викладені обвинуваченим та прокурором умови угоди не суперечать вимогам закону, законодавство допускає укладання угод по справам цієї категорії; умови угод відповідають інтересам суспільства та не порушують права та інтереси сторін та інших осіб.

Отже, заявлена угода підлягає затвердженню судом.

За такого суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви призначення покарання.

7. Сторонами угоди узгоджене покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.
Сторони також узгодили, що відповідно до частини 1 статті 71 Кримінального Кодексу України до цього покарання необхідне повністю приєднати покарання, що не було відбуте обвинуваченим за вироком Волновахського районного суду Донецької області, в зв`язку із чим остаточно призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Сторонами також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

8. Вирішуючи питання про можливість призначення такого покарання, суд відзначає таке.

8.1. Угодою передбачене покарання за злочин, за який ОСОБА_4 засуджується цим вироком, яке є передбаченим санкцією частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, відомості про завідому невідповідність запропонованого покарання характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину матеріали справи не містять.

8.2. Запропонований в угоді спосіб призначення остаточного покарання за сукупністю вироків відповідає вимогам закону.

8.3. Відповідно до частини 2 статті 75 Кримінального Кодексу України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Отже, передумовами звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі частини 2 статті 75 Кримінального Кодексу України є лише:
1)укладання угоди у встановленому законом порядку;
2)узгодження сторонами основного покарання у вигляді, зокрема, позбавлення волі
3)узгодження сторонами звільнення від відбування покарання з випробуванням.
В зв`язку з таким суд відзначає, що усі вказані передумови, як доведено вище, в цьому випадку є наявними.

Отже, обвинуваченому слід призначити визначене в угоді покарання, та прийняти рішення про його звільнення від відбуття покарання з випробуванням.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 листопада 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_7 та прокурором.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі частини 1 статті 71 Кримінального Кодексу України повністю приєднати до цього покарання покарання, що не було відбуте ОСОБА_4 за вироком Волновахського районного суду Донецької області від 14 квітня 2016 року та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки 6 /шість/ місяців.
На підставі частини 2 статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_9 =

17.11.2020