ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/320/21 Справа № 190/1237/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому, в режимі відеоконференції, засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цією ухвалою задоволено клопотання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 18 лютого 2019 року Дніпровським апеляційним судом за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі,
про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
Вирок Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року приведено у відповідність до вимог чинного на час розгляду клопотання Кримінального кодексу України та ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України із призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.
Зараховано засудженому ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк його відбуття покарання у виді позбавлення волі з моменту затримання з 10 травня 2019 року по дату набрання ухвалою суду законної сили відповідно до п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Зараховано час слідування під вартою до виправного центру за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України, тобто одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції послався на те, що оскільки диспозиція ч. 2 ст. 309 КК України в редакції Закону № 2617-VIII є такою, що поліпшує становище засудженого ОСОБА_7 (порівняно із цією ж диспозицією у редакції, що діяла до 01 липня 2020 року), оскільки з неї виключено таку кваліфікуючу ознаку як повторність, тому правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 слід змінити і перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить вказану ухвалу змінити та призначити більш м`яке покарання.
Вважає, що суд першої інстанції привівши вирок Дніпровського апеляційного суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, призначив йому занадто суворе покарання.
Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги його стан здоров`я, та те, що в нього є дитина 2013 р.н. та пристаріла матір 1939 р.н.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги засудженого, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Частинами 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, яким внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
З огляду на вказані положення, суд першої інстанції задовольнив клопотання засудженого ОСОБА_7 про про приведення вироку Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.:
- вирок Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року приведено у відповідність до вимог чинного на час розгляду клопотання Кримінального кодексу України та ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України із призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки;
- зараховано засудженому ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк його відбуття покарання у виді позбавлення волі з моменту затримання з 10 травня 2019 року по дату набрання ухвалою суду законної сили відповідно до п. п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі;
- зараховано час слідування під вартою до виправного центру за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України, тобто одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Тобто, із вищенаведеного вбачається, що суд першої інстанції задовольнив клопотання ОСОБА_7 про застосування Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII в повному обсязі.
Тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни ухвали суду, як того просить в своїй апеляційній скарзі засуджений, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання засудженого про приведення вироку Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року у відповідність до вимог Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, та обґрунтовано призначив покарання ОСОБА_7 в рамках санкції ч. 1 ст. 309 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4