Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника тимчасово вилученого майна - ОСОБА_7 ,

представника власника тимчасово вилученого майна - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2020 року, в рамках кримінального провадження №0000655 від 08.07.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме - на шість колод деревини породи «дуб» довжиною від 110 до 120 см, діаметром від 50 до 60 см, вилучених в ході огляду місця події 08.07.2020 року на ділянці лісового масиву поблизу с. Буяни Луцького району Волинської області, та вилучений під час огляду місця події 07.07.2020 року на ділянці місцевості, що знаходиться обабіч кладовища, поруч лісового масиву у с.Буяни Луцького району Волинської області транспортний засіб марки «Форд Транзит», сірого кольору, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві користування ОСОБА_7 , та технічний паспорт на автомобіль серії НОМЕР_2 .

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000655 від 08.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК, в ході якого встановлено, що 07.07.2020 року в лісовому масиві, що перебуває на балансі Торчинської ОТГ та знаходиться поблизу села Буяни, Луцького району, Волинської області не встановленні особи здійснили незаконну порубку дерева породи «дуб», в подальшому розпилили його на шість колод довжиною від 110 до 120 см. та ймовірно намагалися вивести на транспортному засобі марки «Форд Транзит», сірого кольору, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , однак були виявлені працівниками Торчинського лісництва.

07.07.2020 року в період часу з 22 год. 57 хв. по 23 год. 20 хв. з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання слідів вчинення злочину й інших об`єктів, що можуть бути долучені до матеріалів кримінального провадження як речові докази слідчим СВ Луцького РВП ЛВП ГУ НП у Волинській області майором поліції ОСОБА_9 було проведено огляд місця події ділянки місцевості, що знаходиться обабіч кладовища, поруч лісового масиву у селі Буяни, Луцького району, Волинської області, в ході якого вилучено транспортний засіб марки «Форд Транзит», сірого кольору, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний згідно технічного паспорту ОСОБА_10 та яким керував ОСОБА_7 , 1991 року народження, технічний паспорт на вказаний автомобіль серії НОМЕР_2 . Транспортний засіб поміщено на спецмайданчик за адресою: м. Луцьк, вулиця Ківерцівська, 34.

Окрім, 08.07.2020 року в період часу з 00 год. 10 хв. по 00 год. 40 хв. з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання слідів вчинення злочину й інших об`єктів, що можуть бути долучені до матеріалів кримінального провадження як речові докази слідчим СВ Луцького РВП ЛВП ГУ НП у Волинській області майором поліції ОСОБА_9 було проведено огляд місця події ділянки лісового масиву, що розташований поблизу села Буяни, Луцького району, Волинської області та перебуває на балансі Торчинської ОТГ. В ході огляду було виявлено свіжозрізаний сироростущий пень дерева породи «дуб» та на відстані близько 30 метрів від нього було виявлено шість порізаних колод згаданого дерева довжиною від 110 до 120 см., діаметром від 50 до 60 см., що знаходилися на землі. Слідчим було вилучено та передано під розписку на відповідальне зберігання майстру лісу Торчинського лісництва ОСОБА_11 шість колод свіжозрізаного дерева породи «дуб» довжиною від 110 до 120 см., діаметром від 50 до 60 см.

08.07.2020 року слідчим винесено постанову про визнання вилучених шести колод деревини породи «дуб» довжиною від 110 до 120 см, діаметром від 50 до 60 см, транспортний засіб марки «Форд Транзит», сірого кольору, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та технічний паспорт на автомобіль серії НОМЕР_2 , речовими доказами у кримінальному провадженні №0000655.

Враховуючи, що вищевказані речі мають силу речових доказів, оскільки зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, використовувалися як засоби (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення, то слідчий просить накласти на них арешт.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2020 року вказане клопотання задоволено частково.
Накладено арешт на шість колод деревини породи «дуб» довжиною від 110 до 120 см, діаметром від 50 до 60 см, вилучених в ході огляду місця події 08.07.2020 року на ділянці лісового масиву поблизу с. Буяни Луцького району Волинської області. В задоволенні решти вимог клопотання, - відмовлено.
Вилучений під час огляду місця події 07.07.2020 року на ділянці місцевості, що знаходиться обабіч кладовища, поруч лісового масиву у с.Буяни Луцького району Волинської області транспортний засіб марки «Форд Транзит», сірого кольору, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та технічний паспорт на автомобіль серії НОМЕР_2 , повернуто володільцю майна ОСОБА_7 .
Накладаючи арешт на деревину породи "дуб", слідчий суддя вказав, що дане майно є тимчасово вилученим, відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, тому з метою збереження речових доказів, повного всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження, воно підлягає арешту.
Відмовляючи у накладенні арешту на автомобіль марки «Форд Транзит», сірого кольору, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та технічний паспорт на транспортний засіб серії НОМЕР_2 , слідчий суддя у рішенні зазначив, що слідчим та прокурором об`єктивно не наведено на не надано доказів, що даний транспортний засіб відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, та те, що він може бути речовим доказом.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді в частині відмови у накладенні арешту на транспортний засіб і реєстраційні документи на нього скасувати та постановити нову, - якою задовольнити клопотання про накладення арешту на майно в повному обсязі. Вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотним порушенням кримінального процесуального закону. Зазначає, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. При цьому вказує, що порушень процедури огляду цього транспортного засобу при його виявленні працівниками поліції, не було. З огляду це вважає, що з метою недопущення приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження транспортного засобу, на транспортний засіб і документи про його реєстрацію слід накласти арешт.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляцію у повному обсязі, представника володільця майна (транспортного засобу), який вважає скаргу безпідставною, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

З апеляційної скарги вбачається, що прокурор фактично оскаржує судове рішення в частині відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію. В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому апеляційному перегляду відповідно до положень ст.404 КПК України не підлягає.
За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч.1 цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення в частині накладення арешту на транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію.

Дійсно, з матеріалів клопотання вбачається, що в даний час СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження 08.07.2020 року внесеного до ЄРДР під №0000655 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
Встановлено і те, що 07.07.2020 в період часу з 22 год. 57 хв. по 23 год. 20 хв. проведено огляд місця події ділянки місцевості, що знаходиться обабіч кладовища, поруч лісового масиву у селі Буяни, Луцького району, Волинської області, в ході якого вилучено автомобіль марки «Форд Транзит», сірого кольору, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний згідно технічного паспорту ОСОБА_10 та яким керував ОСОБА_7 , 1991 року народження, а також технічний паспорт на цей транспортний засіб серії НОМЕР_2 .
08.07.2020 в період часу з 00 год. 10 хв. по 00 год. 40 хв. проведено огляд місця події ділянки лісового масиву, що розташований поблизу села Буяни, Луцького району, Волинської області та перебуває на балансі Торчинської ОТГ, в ході якого було виявлено свіжозрізаний сироростущий пень дерева породи «дуб» та на відстані близько 30 метрів від нього було виявлено шість порізаних колод згаданого дерева довжиною від 110 до 120 см., діаметром від 50 до 60 см., що знаходилися на землі.
Вказані колоди породи "дуб" та транспортний засіб та реєстраційні документи на нього постановою слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 від 08.07.2020 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000655.
Доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту, зокрема на вказаний транспортний засіб слідчий в своєму клопотанні, а прокурор в ході його розгляду вказували про те, що він є знаряддям вчинення злочину та відповідає критеріям, визначеним у ст.ст.98, ч.2 ст.167 КПК України у зв`язку з чим і був визнаний речовим доказом. А тому, саме з метою збереження речових доказів, просив накласти арешт на цей транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію.
Проте, матеріали клопотання не містять доказів, а сторона обвинувачення в ході його розгляду не навела достатніх обґрунтувань з посиланням на належні і допустимі докази, які б давали підстави вважати, що вказаний транспортний засіб та документи на нього відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, окрім як визнання їх речовими доказами постановою слідчого.
Проаналізувавши усі обставини провадження у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що транспортний засіб, який був тимчасово вилучений під час огляду місця події та постановою слідчого визнаний речовим доказом, в даному випадку не може бути знаряддям злочину, або ж таким, що підшуканий, виготовлений, пристосований чи використаний як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберіг на собі його сліди у кримінальному провадженні під №0000655, як про це вказує сторона обвинувачення у поданих клопотанні та апеляційній скарзі, оскільки слідчим та прокурором не доведено, що він відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, в тому числі і з недотриманням органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства щодо легалізації огляду (обшуку, проникнення) транспортного засобу, а відтак згідно із ч.1 ст.173 КПК України на нього не може бути накладено арешт.
Таким чином колегія суддів вважає висновок слідчого судді місцевого суду про відсутність законних підстав для накладення арешту на майно, а саме -транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію. Не було таких здобуто і в ході апеляційного розгляду провадження.
При цьому, усі доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення та наведені в ході апеляційного розгляду не заслуговують на увагу суду, оскільки на думку колегії суддів фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді в оскаржуваній частині з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді, - без змін.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 407, 376, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2020 року, в рамках кримінального провадження №0000655 від 08.07.2020 року в даному провадженні, - без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді