Провадження № 1-кc/756/1704/20
УХВАЛА
Іменем України

25 серпня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , на повідомлення старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 01.06.2020 року про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 126-1, 166 КК України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001531 від 16.03.2020 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

До Оболонського районного суду м. Києва 17.08.2020 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , на повідомлення старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Києво-Святошинської прокуратури ОСОБА_8 , від 01.06.2020 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 126-1, 166 КК України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001531 від 16.03.2020.
Скарга адвоката ОСОБА_3 обґрунтована тим, що в порушення ст. 91 КПК України слідчий не встановив подію жодного з інкримінованих кримінальних правопорушень, тобто не встановив час, місце та спосіб їх вчинення ОСОБА_4 .
Так, адвокат зазначив, що обставини, викладені у підозрі щодо ОСОБА_4 як «навесні 2017 року та навесні 2019 року вигнала неповнолітнього сина Арсенія з дому», спростовуються фактом навчанням останнього у Ліцеї-інтерналі № 23 «Кадетський корпус» впродовж 2017 року та перебуванням Арсенія весною 2019 року на навчанні у приватній школі в Республіці Мальта.
Крім того, адвокат звертає увагу у скарзі на те, що текст підозри за ст. 126-1 КК України повністю ідентичний тесту повідомлення про підозру за ст.166 КК України, що підозрюваній ОСОБА_4 , інкримінують як злочин дії, які начебто вчиняла її сестра ОСОБА_9 .
Адвокат вважає, що відсутній склад кримінального правопорушення у пред`явленій ОСОБА_4 підозрі за ст. 126-1 КК України, оскільки обов`язковою ознакою вказаного складу злочину є систематичність, яка передбачає вчинення особою три і більше разів діяння. Проте, посилання на систематичність домашнього насильства, стосовно подій вересня 2017 року є неприйнятними, оскільки ст.126-1 КК України набрала чинності у січні 2019 року.
Адвокат стверджує, що відсутній в діях ОСОБА_4 і склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України, яка також передбачає вчинення особою три і більше діянь та попереднє притягнення винної до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Проте, ОСОБА_4 ніколи не притягувалась до адміністративної відповідальності ні за ст.173-2 КУпАП, ні за ст.184 КУпАП, що виключає наявність складу інкримінованих їй у оскаржуваному повідомленні про підозру кримінальних правопорушень.
У скарзі особа, яка її подала, зауважує, що обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст.166 КК України, є злісне невиконання батьками обов`язків й утворює склад злочину лише у разі, коли воно потягло тяжкі наслідки, проте, в повідомленні про підозру тяжкі наслідки не зазначені. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, захисник ОСОБА_3 просить скасувати повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 126-1, 166 КК України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001531 від 16.03.2020 року.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 просив скаргу задовольнити у повному обсязі з викладених в ній підстав.
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні частково погодилися з доводами захисника, викладеними в скарзі та наведеними в суді відносно підозри за ст. 126-1 КК України, проте просила відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на необхідність проведення додаткової перевірки та зібрання доказів новим органом досудового розслідування, яким є Оболонський УП ГУНП в м. Києві відповідно до постанови першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_10 від 06.08.2020, винесеної у зв`язку з тим, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області здійснювалось не ефективно.
Прокурор ОСОБА_7 в суді заперечувала проти задоволення скарги, зауважила, що тяжкими наслідками, передбаченими ст.166 КК України, є обставини обвинувачення неповнолітнього сина підозрюваної ОСОБА_4 - ОСОБА_11 , 2005 року народження, у вчиненні ним особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.п.1,2 ч.2 ст.115 КК України.
Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, а також надані на запит слідчого судді органом досудового розслідування матеріали кримінального провадження № 0001531 від 16.03.2020 року за ст. ст. 126-1, 166 КК України, заслухавши сторони, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Як встановлено з досліджених матеріалів досудового розслідування, старшим слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області майором поліції ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 01.06.2020 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 126-1, 166 КК України у кримінальному провадженні № 0001531 від 16.03.2020 року.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, достатності, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Згідно з положеннями ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду. Відтак, під час розгляду даної скарги слідчим суддею не оцінювались докази з точки зору їх достатності й допустимості. На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Із поданої скарги видно, що підставами для скасування повідомлення про підозру адвокатом ОСОБА_3 , зокрема, зазначено відсутність складу інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 126-1, 166 КК України.
Диспозиція ст. 126-1 КК України передбачає злочин, який полягає у вчинені домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Згідно положення п.п. 4,5,6 ч. І статті 277 КПК України повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема, найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.
У тексті пред`явленого ОСОБА_4 повідомлення про підозру відсутня правова кваліфікація за ст.126-1 КК України, яка б узгоджувалась з диспозицією інкримінованої статті, передбаченою законодавцем, що, на думку слідчого судді, не відповідає вимогам п. 5 ч. 1 ст. 277 КПК України.
Так, відповідно до оскаржуваного повідомлення про підозру ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме в домашньому умисному систематичному фізичному та психологічному насильстві. На цьому правова кваліфікація інкримінованого злочину закінчена.
Виписана слідчим та погоджена прокурором правова кваліфікація ст. 126-1 КК України у оскаржуваному повідомленні про підозру не містить двох обов`язкових елементів вказаного злочину, передбачених диспозицією цієї статті КК України: у правовій кваліфікації не зазначена особа, щодо якої було вчинено злочин, та не зазначені негативні наслідки, настання яких є обов`язковим для кваліфікації протиправних дій саме як домашнього насильства.
Крім того, органом досудового розслідування в повідомленні про підозру за ст. 126-1 КК України стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, не містить зазначення часу та місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру, зокрема щодо систематичності в діях ОСОБА_4 при вчиненні домашнього насильства. Таким чином, оскаржуване повідомлення про підозру не відповідає і вимогам п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК.
Слідчим суддею, поміж іншого, досліджені і наявні в матеріалах кримінального провадження авіаквитки, програма навчання на повному пансіоні в школі «Malta crown», заява про згоду на виїзд дитини за кордон, договори на навчання, довідка з місця навчання, з яких видно, що у період з 11 вересня 2018 року по 21 грудня 2018 року та з 11 січня 2019 року по 25 травня 2019 року ОСОБА_12 перебув на території школи-пансіоната, розташованого на Мальті (а.к.п. 8-17 том 4). Дані фактичні обставини спростовують посилання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 в повідомленні про підозру ОСОБА_4 від 01.06.2020 року про те, що: « весною 2019 року ОСОБА_4 продовжуючи свої злочині дії направлені на фізичне та психологічне насильство відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_13 повторно вигнала його з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ».
З огляду на те, що ст.126-1 КК України в діючій редакції прийнята Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 2227-VIII від 06 грудня 2017 року, набула чинності з 11 січня 2019 року, посилання слідчого в повідомленні про підозру на період весни 2017 року, є незаконним та за будь-яких умов не може бути інкримінованим ОСОБА_4 у повідомленні про підозру за ст. 126-1 КК України з огляду на положення ч.2 ст.4 КК України, якою передбачено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Дана обставина виключає таку обов`язкову ознаку інкримінованого ОСОБА_4 кримінального порушення за ст.126-1 КК України, як систематичність.
Оцінюючи в сукупності обставини кримінального провадження, досліджені слідчим суддею надані матеріали досудового розслідування, з огляду на тривалість досудового розслідування, враховуючи відсутність у врученому повідомленні про підозру належної правової кваліфікації кримінального правопорушення, яка б відповідала диспозиції ст. 126-1 КК України, відсутність обґрунтованої відповідно до закону ознаки систематичності інкримінованого діяння, обов`язкової для об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра за ст. 126-1 КК України не здатна переконати стороннього спостерігача, що інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, за викладених у оскаржуваному повідомленні про підозру обставин взагалі мало місце, як подія, та, крім того, що ОСОБА_4 за вказаних обставин може бути причетна до вказаного кримінального правопорушення, тому у розумінні практики Європейського суду з прав людини та положень КПК України оспорюване повідомлення про підозру є очевидно необґрунтованим за ст.126-1 КК України, що є безумовною підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 01.06.2020 у цій частині.
Що стосується скарги адвоката ОСОБА_3 в частині оспорювання ним повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ст.166 КК України, то слідчий суддя вважає, що в цій частині скарга задоволенню не підлягає.
Стаття 166 КК України передбачає кримінальну відповідальність за злісне невиконання батьками, опікунами чи піклувальниками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною або за особою, щодо якої встановлена опіка чи піклування, що спричинило тяжкі наслідки.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, 01.03.2020 були внесені відомості в ЄРДР за № 0001218 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1 , 2 ч. 2 ст. 115 КК України відносно неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином підозрюваної ОСОБА_4 27.05.2020 обвинувальний акт відносно неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 15 п.п. 1 , 2 ч. 2 ст. 115 КК України, передано до Києво-Святошинського районного суду Київської області для розгляду. Потерпілими у вказаному кримінальному провадженні щодо неповнолітнього ОСОБА_11 є його рідна тітка ОСОБА_9 та малолітній син останньої.
Відповідно до диспозиції ст. 166 КК України злочинним є злісне невиконання батьками, опікунами чи піклувальниками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною або за особою, щодо якої встановлена опіка чи піклування, що спричинило тяжкі наслідки. Злісне невиконання вказаних у ст. 166 обов`язків утворює склад цього злочину лише у разі, коли воно потягло тяжкі наслідки. У даному випадку тяжкі наслідки - ознака оціночна, яка потребує свого визначення у кожному конкретному випадку. Такими наслідками можуть визнаватися смерть, каліцтво дитини чи особи, стосовно якої встановлено опіку чи піклування, захворювання їх на небезпечну хворобу, вчинення ними суспільне небезпечних діянь, які призвели до смерті інших осіб, заподіяння істотної шкоди їх здоров`ю або потягли за собою великі матеріальні збитки тощо. При цьому обов`язковою умовою кримінальної відповідальності батьків, опікунів чи піклувальників є те, що зазначені наслідки перебувають у причинному зв`язку із їх діянням.
Обвинувачення неповнолітнього сина підозрюваної ОСОБА_4 у вчиненні незакінченого замаху на вбивство двох осіб, серед яких є малолітня дитина, на думку слідчого судді органом досудового слідства обґрунтовано визнано тяжким наслідком при повідомленні про підозру ОСОБА_4 . При чому злочин, передбачений ст. 166 КК України, вважається закінченим з моменту настання тяжких наслідків.
Згідно практики Європейського суду з прав людини ( п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява № 42310/04 від 21 квітня 2011 року, остаточне 21/07/2011), коли проходить певний строк, проводиться досудове розслідування, зокрема, слідчі дії, то безумовно рівень обґрунтованості підозри повинен зростати, адже метою досудового розслідування є підтвердження або спростування підозри. При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Слідчий суддя звертає увагу на твердження прокурора про необхідність проведення додаткової перевірки та зібрання доказів новим органом досудового розслідування, яким після 06.08.2020 є Оболонський УП ГУНП в м. Києві та у провадженні якого кримінальне провадження № 0001531 від 16.03.2020 року фактично перебуває менше трьох тижнів.
У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку, що при здійсненні повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України у кримінальному провадженні № 0001531 від 16.03.2020 року органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. 276-278 КПК України, а тому скарга захисника в цій частині є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.
На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 276-277, 303-309, 372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:

01Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , на повідомлення старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 01.06.2020 року про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 126-1, 166 КК України, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001531 від 16.03.2020 року задовольнити частково.
Повідомлення старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 01.06.2020 року про підозру ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0001531 від 16.03.2020 року скасувати.
Скаргу в решті вимог залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1