КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
представника ДУ
«Бердичівська ВК (№70)» ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Державною установою «Бердичівська виправна колонія (№70)», клопотання начальника Державної установи «Бердичівська виправна колонія (№70)» про роз`яснення порядку виконання вироків, ухвалених відносно засудженого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

В провадження Київського апеляційного суду надійшло клопотання начальника Державної установи «Бердичівська виправна колонія (№70)» про роз`яснення порядку виконання вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2018 року та вироку Рокитнянського районного суду Київської області від 20.09.2016 року, ухвалених відносно засудженого ОСОБА_8 .

Клопотання обґрунтоване тим, що адміністрацією державної установи «Бердичівська виправна колонія (№ 70)», куди засуджений ОСОБА_8 прибув відбувати покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2018 року, відповідно до вимог ст. 537 КПК України та ч. 4 ст. 70 КК України, було внесено подання до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про визначення остаточного строку відбуття покарання засудженим ОСОБА_8 , у зв`язку з наявністю кількох вироків, а саме: вироку Фастівського міськрайонного суду Київської _________________________________________
Справа №21-з/824/7/2021 Доповідач ОСОБА_1
Категорія: ст. 115 КК України
області від 06.09.2018 року, яким ОСОБА_8 засуджено за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з якого ухвалою Київського апеляційного суду від 05.02.2019 року виключено застосування положень ст. 71 КК України та призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі, а також вироку Рокитнянського районного суду Київської області від 20.09.2016 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185, ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, який вироком Київського апеляційного суду від 11.04.2019 року скасовано в частині застосування ст.ст. 75, 76 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Однак Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області у задоволенні подання було відмовлено, оскільки при ухвалені вироку Київського апеляційного суду від 11.04.2019 року було відомо про невиконаний вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2018 року, так як прокурором подавалась заява про призначення покарання за ч. 4 ст. 70 КК України, але судом вищевказана заява була відхилена.
Крім того, Фастівський міськрайонний суд Київської області при винесені судового рішення також знав, що засуджений ОСОБА_8 винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення вироку від 06.09.2018 року, але невірно застосував норми закону.
За таких обставин, враховуючи наявність двох вироків, просять роз`яснити порядок виконання вищевказаних вироків відносно засудженого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)», засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів клопотання, а також заперечення прокурора проти його задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідноч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю або суперечливістю викладених у ньому висновків, в тому числі можливістю різного їх тлумачення, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.
Таким чином, за змістом вказаної норми, здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, при цьому не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року:
- ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, та йому призначено покарання:
- за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 289 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 20.09.2016 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року виключено з вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року посилання на застосування до ОСОБА_8 положень ст. 71 КК України та було постановлено вважати його засудженим за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок суду залишено без змін та він набув законної сили 05 лютого 2019 року.

Вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року ОСОБА_8 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року скасовано в частині застосування ст.ст. 75, 76 КК України та було засуджено ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. В решті вирок суду залишено без змін.

Як вбачається з вироку Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, подана прокурором у судовому засіданні під час апеляційного розгляду заява щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю із злочинами, за які він засуджений вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року, фактично є змінами до апеляційної скарги, які, з урахуванням положень ч. 4 ст. 403 КПК України, є недопустимими, оскільки такі зміни тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого за межами строків на апеляційне оскарження, а враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та апеляційна скарга прокурора не містила вимог стосовно призначення ОСОБА_8 остаточного покарання з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року, то апеляційний суд був позбавлений можливості самостійно погіршити становище обвинуваченого шляхом призначення йому остаточного покарання відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України.

На думку колегії суддів, вирок Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, ухвалений згідно вимог ст. 418 КПК України, його зміст повністю відповідає приписам ст.ст. 374, 420 КПК України, тому він є зрозумілим, будь-яких положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння не містить. Резолютивна частина рішення, викладена загальновживаними словами, містить чіткий і зрозумілий зміст.

За таких обставин, наведені заявником доводи щодо незрозумілості вироку Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року не стосуються передбачених законом підстав роз`яснення судового рішення, а тому вимоги про його роз`яснення не підлягають задоволенню.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що питання про застосування покарання за наявності кількох вироків підлягає вирішенню в порядку виконання судових рішень.
Тому, у відповідності до вимог п. 11 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, під час виконання вироків саме місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
відмовити у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Бердичівська виправна колонія (№70)» про роз`яснення вироку Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_8 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

_________________ ______________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3