ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/352/21 Справа № 192/1672/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
Встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корінне Нижньогірського району Кримської області, громадянина України, не одруженого, засудженого:
- 17 липня 2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі,
про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.
Приймаючи таке рішення, суд послався на те, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання характеризується задовільно, на даний час не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, в зв`язку з чим, суд, незважаючи на відсутність в засудженого стягнень, не визнав поведінку засудженого сумлінною.
Суд першої інстанції, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, прийшов до висновку, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить вказану ухвалу скасувати та задовольнити його клопотання.
Вважає, що суд першої інстанції розглянув його клопотання необ`єктивно та однобічно, та не врахував, що його матір інвалід II групи, яка не може самостійно пересуватись, а він є єдиним сином в сім`ї.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений 17 липня 2014 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 24.12.2013 року. Кінець строку відбування покарання: 23.03.2023 року.
Відповідно до наданої адміністрацією установи характеристики, ОСОБА_7 в установах виконання покарань знаходиться з 27.12.2013 року. За період перебування в СІЗО м. Дніпропетровськ характеризувався задовільно, порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
За період перебування у ВКК № 49 характеризувався добре, порушень режиму утримання не допускав, стягнень не мав, за сумлінне ставлення до праці був заохочений 9 разів.
В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 06.09.2018 року. Працевлаштований на виробництві установи до ССЦ № 3. До праці ставиться задовільно. За час відбування покарання характеризується задовільно, порушення режиму утримання не допускає, стягнень не має, має 1 заохочення.
29.11.2019 року комісією установи відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.
25.09.2020 року комісією установи відмовлено застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до статті 81 КК України як особі, що не довела свого виправлення.
Засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 частини строку покарання.
В той же час невідбута частина покарання є досить значною.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що судом першої інстанції його клопотання було розглянуто необ`єктивно та однобічно, на думку колегії суддів, є суб`єктивною думкою засудженого, оскільки суд дослідив всі доводи засудженого, які є аналогічними, що зазначені в апеляційній скарзі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового засідання, суд в повному обсязі дослідив всі обставини справи, дані про особу засудженого та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання останнього.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4