Справа № 127/2097/21
Провадження №11-сс/801/102/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у закритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського судуВінницької області від 27.01.2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2020 за №0000873, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, з середньою освітою, безробітного, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000873 від 06.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 01.10.2020 близько 17.00 год., ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_9 , перебуваючи на території «Західного автовокзалу», що по вул. Хмельницьке Шосе в м. Вінниці, побачили раніше невідомого ОСОБА_10 . У цей час у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник спільний умисел на заволодіння майном ОСОБА_10 та вони усно домовились між собою про спільне вчинення кримінального правопорушення, вступивши таким чином у попередню злочинну змову.
Реалізовуючи вказаний спільний злочинний умисел та вищевказану попередню змову, діючи умисно, з корисливими мотивом та метою, опираючись на дії один одного, ОСОБА_9 підійшла до ОСОБА_10 та завела з ним розмову, після чого зайшла разом ним до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , у той час, коли ОСОБА_8 залишився чекати на неї при вході до вказаного закладу.
В подальшому, після спільного перебування разом з ОСОБА_10 у вказаному кафе, де вони вживали алкогольні напої, ОСОБА_9 , перебуваючи з ОСОБА_10 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, біля даного кафе, зловживаючи висловленою ОСОБА_10 довірою, з корисливих мотивів, керуючись жагою наживи та незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, з метою незаконного збагачення, під приводом придбання продовольчих товарів взяла у ОСОБА_10 належну йому сумку, всередині якої знаходились мобільний телефон марки «Samsung G 7 моделі Galaxy J7 16 GB» та гаманець з банківськими картками та грошовими коштами, не маючи наміру повертати взяті речі та повертатись до ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 залишити приміщення кафе-бару.
Далі ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_9 направились до найближчого банкомату, де з банківської картки ОСОБА_10 «Приватбанк» з номером НОМЕР_1 зняли грошові кошти в розмірі 2400 грн. та за допомогою мобільного телефону ОСОБА_10 «Samsung G 7 моделі Galaxy J7 16 GB» з ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку експерта №7797/20-21 становить 1622,50 грн., та банківської картки «Приватбанк» з номером НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_10 отримали онлайн-кредит у ТОВ «Кредит Плюс» на суму 3000 грн..
В подальшому, отриманими незаконним шляхом грошовими коштами у сумі 3000 грн., а також грошима в розмірі 400 грн. й мобільним телефоном ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпорядились на власний розсуд, завдавши ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 7 422, 50 грн.
27 січня 2021 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 207 КПК України та 27.01.2021 повідомлено про підозру в учиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.
У діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 2 ст. 190 КК України, а саме, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, офіційно не працює та в зв`язку з відсутністю коштів може продовжувати вчиняти злочини; переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні; незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілого з метою створення сприятливих для себе умов; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 не має місця реєстрації, постійного місця проживання, роботи і стійких соціальних зв`язків.
Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, її репутацію та соціальні зв`язки; особиста порука, оскільки в ОСОБА_8 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу; застава, оскільки у ОСОБА_8 відсутнє постійне місце роботи та необхідні кошти; домашній арешт, оскільки антисоціальна поведінка ОСОБА_8 свідчить про те, що він, перебуваючи на волі, може продовжити свою злочину діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою створення сприятливих для себе умов. Окрім цього, ОСОБА_8 не має місця реєстрації за яким йому можливо було б обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 в рамках даного кримінального провадження слідчий вважав недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. У зв`язку із цим, наявна необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий в судовому засідання клопотання підтримав та просив задовольнити.
Прокурор клопотання слідчого підтримала, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому вважав за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_7 просила застосувати більш м`який запобіжний захід.
Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав позицію адвоката.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2021року клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_11 задоволено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту затримання підозрюваного, тобто з 00.45 год. 27.01.2021.
Встановлено строк дії ухвали 60 діб, а саме до 00.45год. 28.03.2021 включно.
Одночасно визначено розмір застави у межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , у разі внесення застави наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
-прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
-не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
-утриматись від спілкування з потерпілим або свідками у даному кримінальному провадженні;
Термін дії обов`язків, покладено судом, у разі внесення застави визначено на час дії ухвали суду.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 27.01.2021 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_12 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у суду не було підстав вважати, що ОСОБА_8 є раніше судимою особою, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про наявність судимості на момент його затримання. Сторона обвинувачення не довела наявність ризиків визначених ст.177 КПК України, безпідставним є посилання про перебування ОСОБА_8 у розшуку, так як судом не було враховано, що ОСОБА_8 про підозру не повідомлялось, будь-яка міра запобіжного заходу не обиралась, пам`ятка про права та обов`язки особи не вручалась, він не був обмежений у пересуванні в межах України. Також зазначила, що не є аргументом посилання суду на вручення повідомлення про підозру 29.12.2020 року дядькові ОСОБА_8 ОСОБА_13 . Крім того, суд не врахував, що обраний відносно підозрюваного запобіжний захід обмежує його права на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.
Захисник в своїй апеляційній скарзі не просила суд забезпечити особисту участь підозрюваного ОСОБА_8 у розгляді апеляційної скарги поданої в його інтересах. Також апеляційним судом підозрюваний ОСОБА_8 повідомлявся через ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у її розгляді, захисник та прокурор за таких підстав не заперечили проти розгляду апеляційної скарги у відсутність підозрюваного, а тому судовий розгляд відбувся у відсутність ОСОБА_8 , оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника, прокурора та слідчого, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2021 року, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону судом дотримані.

Слідчий суддя належно обґрунтував своє рішення щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 днів, до 00.45 год. 28.03.2021 включно, з визначенням останньому застави в розмірі 45 400 гривень.
Вирішуючи питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховував, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення невеликої тяжкості, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до трьох років, раніше судимий, не працює, неодружений, відсутні міцні соціальні зв`язки. Був оголошений в розшук та у подальшому затриманий на підставі ухвали слідчого судді про затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчим в судовому засіданні було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_8 може намагатись перешкоджати проведенню досудового розслідування шляхом переховування від слідчого, прокурора та суду, продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.
Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст.178 КПК України, суд, крім наявності ризиків, зобов`язаний оцінити в сукупності серед інших такі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, віднесено до нетяжкого злочину.
Це узгоджується також із з нормою п.3 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, хоча ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України є особою раніше не судимою, проте уже засуджувався за вчинення злочинів, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також слідчий суддя суду першої інстанції, враховуючи вимоги ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, в повній мірі дослідив і дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , його вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного, а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Апеляційний суд погоджується, що встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини свідчать про відсутність у підозрюваного соціально-стримуючих чинників та схильність до вчинення злочинів.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Таким чином, беручи до уваги характер та обсяг висунутого звинувачення, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується останній, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, поведінку підозрюваного у взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано слідчим та не спростовані стороною захисту, довідку-характеристику видану виконкомом Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, згідно якої ОСОБА_8 з липня 2020 року на території Шпиківської ОТГ не проживає, схильний до порушення громадського порядку, приятелює з неблагонадійними особами, а тому висновок слідчого судді суду першої інстанції про необхідність застосування щодо підозрюваного саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою є правильним та обґрунтованим, оскільки встановлені ним обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися із доводами захисника підозрюваного про те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність для обрання найбільш суворого запобіжного заходу для запобігання зазначеним слідчим у клопотанні ризикам, оскільки вважає, що прокурором не доведенонаявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують застосування щодо ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Таким чином, на думку колегії суддів доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 1 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Встановлено, що при визначенні розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_12 слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався. За таких обставин, колегія суддів враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні Великої палати Європейського суду від 08.01.2008 у справі «Мангурас проти Іспанії» дійшла до переконання, що застава у визначеному слідчим суддею суду першої інстанції розмірі забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2021 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4