Справа № 359/3600/19
УХВАЛА

20 липня 2020 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
їх захисника адвоката ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
його захисника адвоката ОСОБА_10

розглянувши в судовому засіданні в м. Переяславі клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, пп. 5,6,11,12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

Кримінальне провадження №0002123 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, пп. 5,6,11,12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 263 КК України надійшло до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду 25.04.2019 з Київського апеляційного суду відповідно до ухвали цього суду від 25.04.2019 про направлення справи до іншого суду в межах територіальної юрисдикції одного апеляційного суду.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні одного тяжкого злочину та замаху на вчинення злочину, що є особливо тяжким. Зокрема, в тому, що за попередньою змовою з іншими особами, відповідно до заздалегідь розробленого плану 10 жовтня 2018 року з метою протиправного заподіяння смерті особи (вбивства), привівши у бойову готовність заздалегідь приготовлений вибуховий пристрій вкинув його у відкриту кватирку вікна потерпілого. В результаті вибуху вкинутого ОСОБА_6 вибухового пристрою потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді мінно-взривної травми нижніх кінцівок тазу, грудної клітки, лівого плеча, рваних ран обох стоп, гомілок, лівого стегна, пахової ділянки з наявністю інородних тіл.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.05.2020 клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому було задоволено та продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк запобіжного заходу закінчується 20.07.2020.

Відповідно до приписів пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

02.07.2020 прокурор подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказавши про те, що примірник такого клопотання було передано до канцелярії ДУ «Київський слідчий ізолятор» для вручення обвинуваченому.

15.07.2020 в судовому засіданні прокурор подав суду клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу з розпискою обвинуваченого про його отримання 14.07.2020.

У судовому засіданні 20.07.2020 прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, зазначає про те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого та замаху на вчинення особливо тяжкого злочинів. Також зазначає, що він, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, оскільки йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацію майна. Також зазначає, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Міра покарання, що загрожує йому у випадку визнання його винуватості, дає підстави прокурору допустити наявність такого ризику. Вказує на те, що ризики, які існували під час зміни запобіжного заходу в ході судового розгляду не припинилися.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання до суду не направляли.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заперечив щодо клопотання про продовження запобіжного заходу, зазначивши про те, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи. Прокурором не надано доказу на підтвердження своєї позиції, що викладена в клопотанні. Прокурором не доведено обґрунтованості свого клопотання і не наведено жодного аргументу, а з огляду на відсутність доказів обвинуваченому слід обрати більш м`який вид запобіжного заходу, як-то домашній арешт.

Обвинувачений також висловив заперечення з приводу такого клопотання прокурора, зазначивши про його необґрунтованість. Підтримав думку свого захисника в повному обсязі, а також про доцільність зміни йому запобіжного заходу на більш м`який. Вказує на те, що відсутні ризики, про які зазначає прокурор. Його поведінка не свідчить про ухилення від суду чи про вплив на свідків або ж вчинення іншого злочину. Він має міцні соціальні зв`язки, сім`ю та необхідність її забезпечувати, а тримання під вартою позбавляє його такої можливості.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Судом встановлено, що прокурором подане клопотання у строк, що визначений нормами КПК України.

Відповідно до приписів ст. ст. 199, 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути таке клопотання прокурора.

Як встановлено судом обвинувачений ОСОБА_6 не дотримався умов застосованого раніше до нього запобіжного заходу у вигляді заборони залишати житло цілодобово і ухвалою суду від 05.02.2020 йому було змінено запобіжний захід із цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою. В подальшому йому було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою з врахуванням наявності відповідних ризиків, що визначені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України стороною обвинувачення надані докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим низки кримінальних правопорушень. Зокрема, до суду направлено обвинувальний акт, що є процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і на які вказує прокурор: переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його винуватості.

Прокурором не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Стосовно ризику перешкоджання здійснення правосуддя ЄСПЛ в своєму Рішенні в справі «Летельє проти Франції» (пункт 39) зазначив «Суд визнає, що реальна небезпека вчинення тиску на свідків могла таки бути на початку цієї справи, але вважає, що з часом вона значно зменшилася і в решті зникла зовсім».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд звертає увагу на такі чинники: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків у місці постійного проживання, наявність малолітніх утриманців, репутацію, майновий стан тощо.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, необхідність яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У судовому засіданні судом встановлено, що ризик, який існував на час обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначений прокурором в клопотанні, існує. Однак, від дня зміни обвинуваченому запобіжного заходу 05.02.2020 із цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою за порушення ним покладених на нього судом обов`язків, цей ризик зменшився в зв`язку з перебуванням обвинуваченого під вартою.

Зважаючи на законодавчо визначену мету заходів забезпечення кримінального провадження досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України), а також мету застосування запобіжного заходу забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду (ч. 1 ст. 177 КПК України), суд доходить висновку, що у даному кримінальному провадженні при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу має буди досягнута зазначена вище мета.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло у певний час доби та покладення обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 194-196, 202, 331 КПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому в АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, який полягає у забороні залишати житло в період часу з 19:00 год. до 14:00 год. наступного дня та покладення виконання таких обов`язків: прибувати до суду для участі в судових засіданнях; утриматися від спілкування з іншими обвинуваченими в даній справі, потерпілими та свідками в даній справі, що зазначені в обвинувальному акті та додатках до нього, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду.

Строк дії ухвали два місяці від дня її постановлення.

Передати дану ухвалу для виконання до місцевого органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого в порядку, визначеному п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під-варти із зали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3