Справа № 639/5440/19
Провадження № 1-кп/639/150/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/5440/19 (в ЄРДР №0000865 від 13.08.2018 року) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник адвокат ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_7 ,
представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 20 червня 2018 року, приблизно о 11:15 год., керуючи технічно справним автомобілем «PEUGEOT 301», НОМЕР_1 , рухався по вул. Рилєєва в напрямку вул. Полтавський Шлях у м. Харкові.
Під час руху ОСОБА_3 , виїжджаючи на перехрестя вул. Рилєєва та вул. Полтавський Шлях у м. Харкові, тобто перед початком руху з другорядної дороги на головну вул. Полтавський Шлях, не переконався у безпеці, не надав дорогу мотоциклу «SUZUKI GSX1300 RК8», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по головній дорозі зправа наліво по ходу руху автомобіля, чим ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 16.11 і дорожнього знака 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
-п. 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;
-дорожній знак 2.1 Розділу 33 «Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.
Внаслідок порушення Правил безпеки дорожнього руху України трапилось зіткнення автомобіля «PEUGEOT 301» під керуванням ОСОБА_3 та мотоциклу «SUZUKI GSX1300 RК8» під керуванням ОСОБА_7 за наслідками якого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритої травми правої кисті, а саме осколкового перелому кістки проксимального ряду зап`ястка кістки-трапеції зі зміщенням уламків.
Порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні під час виконання дій, передбачених ч. 1 ст. 348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, не визнав, а також не визнав цивільний позов, заявлений потерпілим. При цьому обвинувачений вважав, що докази, надані стороною обвинуваченні, є недопустимими, а тому просив його виправдати через недоведеність його вини.

Не дивлячись на вказану позицію обвинуваченого ОСОБА_3 ,його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та безпосередньо дослідженими судом доказами в їх сукупності.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, згідно яких він має вищу освіту, черепно-мозкових травм в нього не було, на обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває. В день відповідних подій він, керуючи автомобілем «PEUGEOT 301», рухався по вулиці Рилєєва в м. Харкові з боку вулиці Муранова в напрямку вулиці Полтавський шлях. Автомобілем він керував на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, переданого йому власником автомобіля. Він не знає, який мав стаж водіння на момент дорожньо-транспортної пригоди, в якому році отримав посвідчення водія та як довго керував відповідним автомобілем до ДТП. Поруч на передньому пасажирському сидінні з ним їхав його знайомий ОСОБА_9 . Автомобіль «PEUGEOT 301» є передньопривідним та був без будь-якого вантажу. Погода була ясна, асфальтне покриття сухе, був світлий час доби. Пасажир не обмежував йому видимість праворуч, оскільки його сидіння було відсунуто назад. Він не пам`ятає чи були тоновані стекла в автомобілі та чи він зупинявся, коли під`їхав до перехрестя, але він точно подивився ліворуч і праворуч та, впевнившись в безпеці маневру, рушив прямо через проїзну частину вулиці Полтавський шлях в напрямку провулку Рилєєва. Він не пам`ятає чи були транспортні засоби на вулиці Полтавський шлях ліворуч та праворуч, а також на зустріч йому, але він був впевнений у безпеці свого маневру. Переїхавши проїзну частину вулиці Полтавський шлях для автомобілів, що рухаються зліва направо в напрямку виїзду з міста Харкова, він призупинився на трамвайних коліях, знизивши швидкість приблизно до 5 км/год., знов подивився праворуч, впевнився, що будь-які транспортні засоби відсутні та продовжив рух. Він не пам`ятає швидкість, яку встиг набрати. Майже закінчивши переїзд через проїзну частину вулиці Полтавський шлях, коли більша частина керованого ним транспортного засобу в`їхала на провулок Рилєєва, він відчув удар в задню праву частину автомобіля, від якого його автомобіль розвернуло, змістивши його задню частину ліворуч. Тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він не отримав. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив перевернутий мотоцикл білого кольору, який лежав на боку далі в правій смузі проїзної частини вулиці Полтавський шлях. До моменту зіткнення він вказаний мотоцикл не бачив, хоча ніщо не обмежувало йому видимість. Неподалік з мотоциклом лежав потерпілий ОСОБА_7 .. Удар прийшовся в заднє праве колесо керованого ним автомобіля. Він зрозумів, що мотоцикл рухався з права на ліво по вул. Полтавський шлях. Хтось викликав швидку та поліцію. Першими приїхали працівники патрульної поліції, потім швидка. На скільки він пам`ятає, потерпілий відмовився від госпіталізації, вони обмінялись з ним телефонами. Працівники поліції склали адміністративний матеріал, слідчий на місце ДТП не приїзжав. Після ДТП автомобіль відвезли на сервісну станцію компанії «PEUGEOT» на вулиці Котлова м. Харкова для ремонту, подальша його доля йому не відома, оскільки він не є його власником. Будь-яку матеріальну допомогу потерпілому він не надавав, зміст його розмов з потерпілим не пам`ятає. Будь-які слідчі дії за його участі, окрім допиту, слідчим не проводились, для участі в проведенні слідчого експерименту він не викликався.
Потерпілий ОСОБА_7 показав, що 20.06.2018р., приблизно о 11:00-11:30 він рухався на належному йому мотоциклі «SUZUKI» з м. Дніпра в напрямку м. Купянська через м. Харків. При цьому він був в повній екіпіровці мотошоломі, байкерських черевиках, рукавичках, штанях, з захисними накладками для колін та суглобів. Спиртні напої не вживав. Погода була ясна, асфальтне покриття сухе. Рухаючись по вул. Полтавський шлях в м. Харкові вниз, він зупинився на перехресті на червоний сигнал світлофора. Коли увімкнувся зелений сигнал, він рушив далі по середині правої смуги. На відповідній ділянці проїзна частина вулиці Полтавський шлях має по дві смуги в кожному напрямку руху, які розділені трамвайними коліями. Попереду нього інших транспортних засобів не було. Набравши швидкість приблизно 50 км/год., він рухався вниз. Паралельно з ним транспортні засоби були відсутні. На зустріч йому їхав потік автомобілів, в тому числі вантажні. Коли він під`їжджав до перехрестя з вулицею Рилєєва, то раптово із-за вантажного автомобіля зліва направо по ходу його руху йому на переріз виїхав автомобіль «PEUGEOT», який пересікав вулицю Полтавський шлях. Коли вказаний автомобіль пересікав зустрічну смугу, то його не було видно, оскільки оглядовість обмежував зустрічний транспорт. Через долі секунд відбулося зіткнення, уникнути яке він не мав можливості. Від зіткнення його мотоцикл перевернувся та подолав ще певну відстані на боку вниз по вулиці Полтавський шлях. Автомобіль «PEUGEOT» після зіткнення трошки проїхав вперед, а задня його частина від удару змістилась ліворуч. Після падіння він деякий час полежав, потім підвівся та почав шукати сумку з документами, яка магнітом була пристебнута до мотоциклу.Перехожі допомогли підняти мотоцикл та поставити його на підніжку, адже з нього лився бензин. Через деякий час приїхали працівники патрульної поліції та швидка. Спочатку він відмовився від госпіталізації та швидка поїхала. Проте, в процесі складання працівниками патрульної поліції адміністративного матеріалу йому стало гірше, рука розпухла, тоді викликали другу швидку, яка забрала його до МКЛШНМД ім. Мещанінова. В лікарні було зроблено рентген знімок, встановлено діагноз перелам руки зі зміщенням та накладено гіпс. Потім він повернувся на місце ДТП. Перед цим він зателефонував своєму знайомому, який приїхав на бусику, в який завантажили мотоцикл та відвезли його до м. Дніпра, де він також проходив лікування. Внаслідок ДТП було пошкоджено мотоцикл та його екіпірування. Мотоцикл відновленню не підлягає, в нього повністю пошкоджена передня частина, веделка загнута під двигун. Слідчий його попередив, що на час слідства мотоцикл не можна ремонтувати, розбирати, продавати тощо. Він цього не робив. Мотоцикл на теперішній час знаходиться в м. Дніпро у нього в гаражі. Для проведення автотоварознавчої експертизи за вказівкою слідчого він привозив мотоцикл та екіпірування до м. Харкова в науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Бокаріуса. Також за його участі було проведено слідчий експеримент, в ході якого він детально розповів та показав про механізм дорожньо-транспортної пригоди, ознайомився з протоколом, складеним за результатами його проведення та підписав його, в протоколі все було відображено правильно, з його слів. На місце ДТП виїжджали патрульні поліцейські, слідчого не було. Він звертався до страхової компанії, в якій застрахований автомобіль «PEUGEOT», приїздив працівник страхової та оглядав мотоцикл разом з оцінщиком. Під час розгляду кримінального провадження страхова компанія сплатила йому страхове відшкодування у розмірі 85000,00 грн. Обвинувачений жодної матеріальної допомоги йому не надавав, спричинену шкоду не відшкодував, будь-яких вибачень не висловлював.

Свідок ОСОБА_10 показав, що обвинуваченого ОСОБА_3 він знає, вони разом працювали на будівництві. В червні 2018 року, точну дату він не пам`ятає, в першій половині дня вони з ОСОБА_3 рухались на автомобілі «PEUGEOT» по вул. Рилєєва в напрямку вулиці Полтавський шлях. За кермом був ОСОБА_3 , а він сидів на передньому пасажирському сидінні. Кому належить автомобіль йому не відомо. Скло на його дверях було не тоноване, огляд був вільний. Погода була ясна. Їх автомобіль був порожній, ззаду ніхто не сидів, ніякий вантаж вони не перевозили. Перед перехрестям вулиць Рилєєва та Полтавський шлях був встановлений дорожній знак «надати дорогу». Вони пригальмували, подивились по сторонам, впевнились в безпеці маневру та продовжили рух прямо через проїзну частину вулиці Полтавський шлях. Вони повільно пересікли трамвайні колії зі швидкістю 10-20 км/год. та рушили далі. Коли вони майже переїхали проїзну частину вулиці Полтавський шлях та в`їхали на провулок Рилєєва, то відчули удар в задню частину їх автомобіль, внаслідок чого його задня частина змістилась лівіше. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, що в задній правий бік їх автомобіля врізався мотоцикл, який лежав далі по вул. Полтавський шлях. Поруч лежав мотоцикліст. Як врізався мотоцикл в їх автомобіль він не бачив, та вони з ОСОБА_3 також не бачили як той рухався по вул. Полтавський шлях. З якою швидкістю їхав мотоцикл він не знає. Також він не пам`ятає чи рухались інші транспортні засоби по вулиці Полтавський шлях. Через деякий час після ДТП мотоцикліст підвівся, підійшов до них та між ними виникла перепалка. Потім приїхала патрульна поліція та швидка. Лікарі оглянули потерпілого, але його госпіталізація одразу після ДТП не здійснювалась.

На схемі місця ДТП, яка сталася 20.06.2018р. о 11:15 год. на вул. Полтавський шлях, 83 (ЄО10753), складеній за участі та підписаній ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 , зафіксовано:

-умови, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода: освітлення місця ДТП денне; стан покриття проїзної частини сухе; наявність дорожніх знаків пріоритету на головній та другорядній дорогах; наявність горизонтальної розмітки проїжджої частини;

- розташування автомобіля «PEUGEOT 301» р.н. НОМЕР_1 та мотоцикла «SUZUKI GSX1300 RК8» р.н. НОМЕР_2 після ДТП;
-напрямки руху зазначених транспортних засобів;
-дорожній знак 2.3. «головна дорога»;
- дорожній знак 2.1. «надати дорогу».
З вказаної схеми вбачається, що автомобіль «PEUGEOT 301» р.н. НОМЕР_1 рухався по вул. Рилєєва, пересікав вул. Полтавський Шлях в напрямку пров. Рилєєва; перед виїздом з вул. Рилєєва на перехрестя з вулицею Полтавський Шлях наявний дорожній знак 2.1. «надати дорогу». Мотоцикл «SUZUKI GSX1300 RК8» р.н. НОМЕР_2 рухався по вл. Полтавський шлях з боку смт. Пісочин в напрямку центру міста Харкова; перед перехрестям з вулицею Рилєєва по вул. Полтавський шлях наявний дорожній знак 2.3. «головна дорога».
Також на схемі зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів зі слів водія ОСОБА_7 та водія ОСОБА_3 , які є відмінними, але обидва відображені на правій смузі проїзної частини вулиці Полтавський шлях.

На зворотному боці схеми зафіксовано перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП:

- автомобіль «PEUGEOT 301» р.н. НОМЕР_1 : пошкоджено задній правий бампер, задня права блок фара, кришка багажнику, заднє праве колесо, задні праві двері, заднє праве крило;
- мотоцикл «SUZUKI GSX1300 RК8» р.н. НОМЕР_2 : пошкоджено передню виделку, фару, переднє крило, панель приладів, радіатор охолодження, масляний радіатор, кермо, лапка перемикання передач швидкостей, пластик обтічника, дзеркала заднього огляду, мотошолом, лопнута рама.
(т. 2 а.с. 10)

За результатами дорожньо-транспортної пригоди 20.06.2018р. поліцейським роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області ОСОБА_11 стосовно ОСОБА_3 було складно протокол про адміністративне правопорушення серії БД №047774 за ст. 124 КУпАП.

(т. 2 а.с. 9)

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.07.2018р. адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП направлено до відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області для внесення відомостей до ЄРДР.

(т. 2 а.с. 8)

13.08.2018р. відомості за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди внесені до ЄРДР за №0000865.

(т. 2 а.с. 1)

За результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи (висновок №08-28/19 від 28.01.2019р.) встановлено, що у зв`язку з подією, яка мала місце 20.06.2018р. у ОСОБА_7 мали місце наступні тілесні ушкодження:

-гостра закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку;

-закрита травма правої кисті у вигляді осколкового перелому кістки проксимального ряду зап`ястка - кістки-трапеції зі зміщенням уламків та травматичним набряком м`яких тканин;

-закрита травма правого колінного суглоба у вигляді забою з формуванням гемартрозу (крововиливу в порожнину суглобової сумки).

Дані тілесні ушкодження у постраждалого утворилися внаслідок дії тупих твердих предметів індивідуальні та конструктивні особливості поверхонь котрих, що контактували з тілом, не відобразилися. При цьому, виходячи з характеру ушкоджень, травматичний вплив на тіло постраждалого здійснювався за комбінованим механізмом - як прямого ударного впливу, так і струсу, що могло мати місце за обставин дорожньо-транспортної пригоди, відображених в матеріалах справи, тобто при зіткненні транспортних засобів - автомобіля «PEUGEOT 301» та мотоцикла «SUZUKI GSX1300 RК» під керуванням ОСОБА_7 .

Черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, що мала місце у ОСОБА_7 , слід кваліфікувати як ЛЕГКЕ тілесне ушкодження, котре спричинило короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні.

Закрита травма правої кисті у вигляді осколкового перелому кістки проксимального ряду зап`ястка - кістки-трапецїї зі зміщенням уламків - це СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесне ушкодження за критеріями тривалості розладу здоров`я та відсутності ознак небезпеки для життя.

Встановити ступінь тяжкості забою правого колінного суглобу, що мав місце у ОСОБА_7 , не уявляється можливим.

Враховуючи характер отриманих постраждалим - осколкового перелому кістки зап`ястя правої кисті зі зміщенням уламків та гострої закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, можливість здійснення ОСОБА_7 керування мотоциклом з подібними тілесними ушкодженнями слід вважати малоймовірним як і припущення щодо можливості утворення цих ушкоджень не під час, а до події дорожньо-транспортної пригоди, відомості про котру відображені в наданих матеріалах справи.

Надана медична документація не містить даних підтвердження того, що постраждалий знаходився в стані алкогольного сп`яніння на час дорожньо-транспортної пригоди від 20.06.2018, зокрема - як слідує з матеріалів справи безпосередньо після ДТП огляд водіїв на стан сп`яніння не проводився, а у відповідності з довідкою щодо звернення постраждалого 20.06.2018 після ДТП до КНП «МКЛШНМД проф. О.І. Мещанінова» ХМР, результат «Дослідження на алкотест» - негативний.

(т. 2 а.с. 32-50)

В ході проведення слідчого експерименту 15.07.2019р. за участі потерпілого ОСОБА_7 останній в присутності двох понятих на місці детально показав механізм дорожньо-транспортної пригоди, відтворивши його дії, обстановку та обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.06.2018р., які в цілому узгоджуються та не суперечать показам потерпілого, наданими під час судового розгляду.

(т. 2 а.с. 111-116)

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи №7/693 СЕ-19 від 30.07.2019р. (вихідними даними для проведення якої були фактичні дані, отриманні під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 ):

1.У даній дорожній обстановці водій автомобіля «PEUGEOT 301» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 16.11 та п. 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України.

2.Водій автомобіля «PEUGEOT 301» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти ДТП виконанням вимог п.п. 16.11 та п. 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України.

3.У діях водія автомобіля «PEUGEOT 301» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 16.11 та п. 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією.

(т. 2 а.с. 120-122)

Висновком автотоварознавчої експертизи №14203 від 23.07.2019р. встановлено, що вартість відновлювального ремонту мотоцикла «SUZUKI GSX1300 RК» р.н. НОМЕР_2 складає 377439,20 грн.; величина матеріального збитку, завданого власнику мотоцикла «SUZUKI GSX1300 RК» р.н. НОМЕР_2 в результаті ДТП (20.06.2018р.), приймається у розмірі ринкової вартості КТЗ на момент пошкодження та складає: 165824,40 грн.
(т. 2 а.с. 76-89)
Щодо посилань сторони захисту на недопустимість доказів, а саме - протоколу слідчого експерименту від 15.07.2019р. за участі потерпілого та висновку експерта №7/693 СЕ-19 від 30.07.2019р., то необхідно зазначити таке.

В обґрунтування клопотання про визнання зазначених доказів недопустимими захисник ОСОБА_6 вказувала, що ОСОБА_3 слідчим не було роз`яснено його права та обов`язки у зв`язку із неучастю у слідчому експерименті та можливі негативні наслідки такого рішення, в тому числі наслідки у вигляді обмеження прав ОСОБА_3 давати пояснення з метою свого захисту в ході проведення слідчої дії, давати пояснення з метою спростування результатів проведення слідчого експерименту, а також право не свідчити проти себе.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Частинами 1-3 статті 87 КПК України встановлено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отриман, зокрема, з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні
Судом відхиляються посилання сторони захисту про недопустимість слідчого експерименту за участі потерпілого та автотехнічної експертизи проведенної на підставі вихідних даних, отриманих в ході проведення вказаного слідчого експерименту, оскільки вказані докази отримані у порядку, встановленому КПК України та без порушення прав ОСОБА_3 , як на то посилався захисник.

Так, відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.
Отже, за змістом положень діючого кримінального процесуального законодавства до участі в слідчому експерименті може залучатися підозрюваний, проте його незалучення не має наслідком недопустимість фактичних даних, які одержані в ході його проведення.
При цьому, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_10 вказували, що до моменту зіткнення не бачили мотоцикл «SUZUKI», яким керував потерпілий ОСОБА_7 , а отже і не могли показати про механізм дорожньо-транспортної події, у зв`язку з чим ОСОБА_3 відмовився від проведення слідчого експерименту за його участі. (т. 2 а.с. 93, 94, 99, 107, 108, 128)
Як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 15.07.2019р. за участі потерпілого, він був проведений в присутності двох понятих. Будь-яких поршень положень ст. ст. 87, 223, 240 КПК України та інших положень кримінального процесуального законодавства під час його проведення судовим розглядом не встановлено.

Експерти у кримінальному провадженні були залученні на підставі ухвал слідчих суддів Київського районного суду м. Харкова, в межах територіальної юрисдикції якого здійснювалось досудове розслідування та попереджені про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Порушень вимог КПК України, які б були наслідком недопустимості вказаних висновків судовим розглядом не встановлено.

Матеріали досудового розслідування були відкриті ОСОБА_3 , про що свідчить відповідний протокол. (т. 2 а.с. 133)

Отже, належність, допустимість та достовірність наведених вище доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, у зв`язку з чим суд їх прийняв, та вважає такими, що є достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

При цьому судом відхиляються посилання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що мотоцикл «SUZUKI» врізався в керований ним автомобіль коли він майже проїхав відповідне перехрестя, оскільки вони спростовуються переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень автомобіля «PEUGEOT 301», а саме, окрім інших, задньої правої двері.
Щодо зафіксованого на схемі місця зіткнення, то як зі слів водія ОСОБА_7 , так і водія ОСОБА_3 , воно мала місце на правій смузі проїзної частини вул. Полтавський шлях, по якій рухався потерпілий та не мають суттєвих відмінностей, які б могли вплинути на висновки суду.
Також безпідставними є посилання сторони захисту на порушення водієм ОСОБА_7 правил дорожнього руху, які свідчать про невинуватість ОСОБА_3 ..

Так, відповідно до висновку автотехнічної експертизи №7/693 СЕ-19 від 30.07.2019р.: у даній дорожній обстановці водій мотоцикла «SUZUKI GSX1300 RК8» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Відповісти на питання: «Чи мав технічну можливість уникнути ДТП водій мотоцикла «SUZUKI GSX1300 RК8» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 .?» та «Чи вбачаються в діях водія мотоцикла «SUZUKI GSX1300 RК8» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 невідповідності вимогам правил дорожнього руху Україні які перебувають у причинному зв`язку з ДТП?» з технічної точки зору, не представляється можливим.

При цьому для встановлення наявності об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК, необхідно встановити три обов`язкові ознаки: суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху), суспільно небезпечні наслідки (спричинення потерпілому (потерпілим) середньої тяжкості тілесних ушкоджень) та причинний зв`язок між діяннями і наслідками.
При кваліфікації кримінального діяння за порушення правил безпеки дорожнього руху завжди необхідно визначати причинний звязок між порушеннями правил безпеки руху і наслідками, що настали. Причинний звязок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками.
Диспозиція статті 286 КК є бланкетною, й для встановлення того, чи були порушені правила безпеки дорожнього руху, необхідно звертатись до ПДР. Вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Із обсягу та характеру фактичних обставин справи вбачається, що саме водій ОСОБА_3 , грубо порушивши вимоги п. 16.11 і дорожнього знака 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України, створив аварійну ситуацію, наслідком якої стала дорожньо-транспортна подія.
Таким чином, аналізуючи фактичні дані, встановлені на підставі наведених доказів, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий; не працює; одружений, має малолітнього сина - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким зі слів самого обвинуваченого він не проживає; має місце реєстрації та постійне місце проживання; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином; відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини; особу винного; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Також судом враховується посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 , який спричинивши своїми діями шкоду здоров`ю та майну потерпілого, не вчинив жодних дій щодо її відшкодування, не вибачився перед потерпілим, критичній оцінці свої дії не піддав, тобто не зробив для себе жодних належних висновків.

Крім того, судом враховується, що обвинувачений не працює, що унеможливлює призначення йому таких видів покарання, передбачені ч. 1 ст. 286 КК України, як штраф та виправні роботи, які до того ж, на переконання суду, не забезпечать досягнення мети покарання.
Таким чином, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого, попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому є неможливе без реального відбування основного покарання у виді обмеження волі, яке йому можливо призначити в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, яке буде достатнім та необхідним.

Також, враховуючи грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, що призвело до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, зокрема і середньої тяжкості, у суду не має підстав вважати, що не застосування додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами буде справедливим та співмірним з вчиненим кримінальним правопорушенням у сфері безпеки руху, а також у подальшому забезпечить попередження вчинення нового кримінального правопорушення.
За наведеного суд вважає, що не призначення додаткового покарання було б явно несправедливим, а отже призначене покарання м`яким.
До того ж, з урахуванням того, що обвинувачений не має роботи, яка б обумовлювала необхідність наявності посвідчення водія, призначення вказаного додаткового покарання не є занадто обтяжливим та непропорційним скоєному кримінальному правопорушенню.
Щодо цивільного позову ОСОБА_7 , то до початку судового розгляду ним було подано позовну заяву, в якій він просив:

-стягнути з ПрАТ СК «ЮНІВЕС» на його користь на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 100000,00 грн.;

-стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 93011,70 грн., а на відшкодування моральної шкоди - 100000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 посилався на те, що діями обвинуваченого йому було спричинено матеріальну шкоду у вигляді пошкодження екіпірування вартістю 27187,30 грн., що підтверджується висновком товарознавчої експертизи №14204 від 24.07.2019р., а також пошкоджено мотоцикл вартість якого становить 165824,40 грн., а вартість відновлювального ремонту мотоцикла - 377439,20 грн. - перевищує його ринкову вартість, що підтверджується висновком автотоварознавчої експертизи №14203 від 23.07.2019р. Тобто, сума матеріальної шкоди, заподіяної потерпілому становить 193011,70 грн.

Крім того, ОСОБА_7 вказував, що діями водія ОСОБА_3 йому завдано значної моральної шкоди, яку він оцінює в 100000,00 грн. Так, в результаті ДТП було завдано шкоди його здоров`ю та пошкоджено його майно, він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. В подальшому, він був вимушений проходити лікування, терпіти болісні лікувальні та діагностичні процедури. Впродовж всього періоду лікування, почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення). Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.
При цьому автомобіль «PEUGEOT 301» р.н. НОМЕР_1 застрахований за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в страховій компанії ПрАТ СК «ЮНІВЕС», та згідно вказаного договору розмір страхової суми (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

В подальшому в ході судового розгляду ОСОБА_7 уточнив свої позовні вимоги, та просив:

-стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 108011,70 грн., а на відшкодування моральної шкоди - 100 000,00 грн.;

-провадження у справі за його позовом до ПрАТ СК «ЮНІВЕС» закрити, у зв`язку з відмовою від позову.

В обґрунтування змінених позовних вимог та відмови від позову до ПрАТ «ЮНІВЕС» ОСОБА_7 вказував, що ПрАТ «ЮНІВЕС» було здійснено йому страхове відшкодування у розмірі 85000,00 грн. на підставі угоди про виплату страхового відшкодування ГО-12304/ХВ від 23.07.2020р., а тому, на думку потерпілого, решту матеріальної шкоди у розмірі 108011,70 грн. (193011,70-85000,00=108011,70) повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_3 ..

Надаючи оцінку законності та обґрунтованості вимогам потерпілого щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 1 статті 129 КПК України встановлено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Положеннями КПК України закріплено субсидіарне застосування до процесуальних відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, норм Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судовим розглядом встановлено, що між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 виникли деліктні правовідносини внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20 червня 2018 року приблизно о 11.15 год. на перехресті вул. Полтавський шлях та вул. Рилєєва в м. Харкові внаслідок порушення ОСОБА_3 під час керування автомобілем «PEUGEOT 301» р.н. НОМЕР_1 п. 16.11 і дорожнього знака 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіломуОСОБА_7 було спричинено майнову шкоду.
Так, відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №14203 від 23.07.2019р. вартість відновлювального ремонту мотоцикла «SUZUKI GSX1300 RК» р.н. НОМЕР_2 складає 377439,20 грн.; величина матеріального збитку, завданого власнику мотоцикла «SUZUKI GSX1300 RК» р.н. НОМЕР_2 в результаті ДТП (20.06.2018р.), приймається у розмірі ринкової вартості КТЗ на момент пошкодження та складає 165824,40 грн.
Щодо доводів потерпілого ОСОБА_7 , що внаслідок ДТП йому було спричинено майнову шкоду, яка складається з вартості екіпірування, то необхідно зазначити таке.
Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №14204 від 24.07.2019р. загальна ринкова вартість наданого на дослідження та зазначеного в ухвалі майна (шлема «Shoei GT-AIR Swayer TC-1», переговорного пристрою «Scalarider G9/PoverSer», мотокомбинезона, комбинезона «Vanucci»), станом на 20.06.2018р. складала 27187,30 грн., а саме: шлема «Shoei GT-AIR Swayer TC-1» - 12277,30 грн., переговорного пристрою «Scalarider G9/PoverSer» - 5110,00 грн., мотокомбинезона, комбинезона «Vanucci» - 9800,00 грн.
Водночас, вказане майно не вибуло з володіння ОСОБА_7 , даних про те, що внаслідок ДТП воно було пошкоджено до ступеню, що унеможливлює його використання за призначенням матеріали кримінального провадження не містять, та потерпілим не доведено розміру зменшення вартості вказаного майна внаслідок ДТП.

Як вбачається з висновку товарознавчої експертизи №14204 від 24.07.2019р., відповідне майно знаходиться у використанні зі слідами експлуатаційного зносу, має дефекти зовнішнього виду у вигляді забруднень та зчісування фарби з елементами природної інсоляції; на шлемі «Shoei GT-AIR Swayer TC-1» відсутній лише візор, який є складовим расходним елементом та не свідчить про неможливість його використання за призначенням після встановлення візора.
З огляду на викладене, ОСОБА_7 доведено лише спричинення йому майнової шкоди, яка полягає у вартості мотоцикла «SUZUKI GSX1300 RК», яка на момент пошкодження згідно висновку автотоварознавчої експертизи №14203 від 23.07.2019р. становила 165824,40 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Разом з тим, судовим розглядом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водіяавтомобіля «PEUGEOT 301» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована на підставі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2412081 від 06.06.2018р., виданого ПрАТ СК «ЮНІВЕС», згідно якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за заподіяння шкоди майну становить 100 000,00 грн., франшиза 1000,00 грн. (т. 2 а.с. 100)
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Отже, особа цивільно-правова відповідальність якої застрахована та яка завдала шкоди, несе цивільно-правову відповідальність в межах, що перевищує ліміт страхового відшкодування.
Відповідний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц.
Як зазначалось вище, згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2412081 від 06.06.2018р., виданого ПрАТ СК «ЮНІВЕС», страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за заподіяння шкоди майну становить 100 000,00 грн., франшиза 1000,00 грн.
Отже, з урахуванням розміру заподіяної ОСОБА_7 шкоди - 165824,40 грн., ПрАТ СК «ЮНІВЕС» мало сплатити йому страхове відшкодування у розмірі 99000,00 грн. (100000,00 (страхова сума) - 1000,00 (франшиза) = 99000,00)
Водночас, 23.07.2020р. між ПрАТ СК «ЮНІВЕС» та ОСОБА_7 було укладено угоду про виплату страхового відшкодування ГО-12304/ХВ, згідно якого сторонами було узгоджено, що загальний розмір страхового відшкодування, який належить до сплати на користь ОСОБА_7 , що є відшкодуванням шкоди у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу «SUZUKI GSX1300 RК» р.н. НОМЕР_2 , становить 85000,00 грн.
Відповідно до п. 5 вказаного договору виплата страхового відшкодування у зазначеному розмірі за домовленістю сторін здійснюється до 05.08.2020р., та, як пояснив ОСОБА_7 в судовому засіданні, була здійснена ПрАТ СК «ЮНІВЕС».
Тобто, фактично за взаємною домовленістю між ОСОБА_7 та ПрАТ СК «ЮНІВЕС» було зменшено суму страхового відшкодування з 99000,00 грн. до 85000,00 грн., та відповідну різницю у розмірі 14000,00 грн. потерпілий також просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог у вказаній частині, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами. (ч. 1 ст. 629 ЦК України)
Отже, згідно вказаних положень діючого законодавства, з урахуванням правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, укладення договору може бути підставою для виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків для сторін такого договору, та відповідно угода про виплату страхового відшкодування ГО-12304/ХВ, укладена між ОСОБА_7 та ПрАТ СК «ЮНІВЕС» не може збільшувати обсяг цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 , який не був стороною вказаної угоди.
Таким чином, законними та обґрунтованими є вимоги ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь на відшкодування матеріальної шкоди лише суми, що становить різницю між доведеною спричиненою матеріальною шкодою у розмірі 165824,40 грн. та сумою страхового відшкодування, яку мало сплатити на його користь ПрАТ СК «ЮНІВЕС» згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2412081 від 06.06.2018р. 99000,00 грн., тобто у розмірі 66824,40 грн. (165824,40-99000,00=66824,40)
Щодо вимог ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, яка ним оцінена в 100 000,00 грн., то відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч. 2 ст. 1187 ЦК України)
За змістом роз`яснень, наведених в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає доведеним, що потерпілий ОСОБА_7 зазнав моральних переживань через скоєння щодо нього кримінального правопорушення, через завдання шкоди його здоров`ю діями обвинуваченого та пошкодження його майна, тому суд приходить до висновку, що діями ОСОБА_3 потерпілому спричинено моральну шкоду.
Водночас, судом також враховується, що відповідне кримінальне правопорушення є необережним.

При цьому, виходячи з принципів розумності, справедливості та виваженості (ст. 3, ч. 3 ст. 23 ЦК України), а також враховуючи характер та ступінь тяжкості встановлених тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_7 , суд вважає, що вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме суд оцінює її у розмірі 7 000,00 грн.
Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_7 до ПрАТ СК «ЮНІВЕС» підлягає закриттю через відмову потерпілого від позову.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 128, 129, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Початок строку відбування ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі рахувати з моменту прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 66824,40 грн. (шістдесят шість тисяч вісімсот двадцять чотири грн. 40 коп.), а на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 7000,00 грн. (сім тисяч грн. 00 коп.) У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.
Провадження за цивільним позовом ОСОБА_7 до ПрАТ СК «ЮНІВЕС» - закрити.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-мотоцикл «SUZUKI GSX 1300 RK8», р.н. НОМЕР_2 вважати повернутим власнику ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 14);

-автомобіль «PEUGEOT 301», р.н. НОМЕР_1 » - вважати повернутим володільцю ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 15)

Процесуальні витрати на залучення експерта (проведення автотехнічної експертизи) у розмірі 1884,12 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири грн. 12 коп.) стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, а процесуальні витрати в сумі 7379,00 грн. (сім тисяч триста сімдесят дев`ять грн. 00 коп.) на залучення експертів (проведення товарознавчих експертиз) стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. (т. 2 а.с. 64, 75, 119)

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та не пізніше наступного дня направити потерпілому і його представнику.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1