ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1796/20 Номер провадження 11-сс/814/1077/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючогосудді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
володільця майна ОСОБА_7
представника
володільця майна адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою з доповненнями адвоката ОСОБА_8 , поданою в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 30.10.2020,-
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 про арешт майна.
Накладено арешт на:
- 1 пластиковий бак (каністру) синього кольору об`ємом 20 л, заповнену до верху рідиною, зовні схожою на дизельне паливо;
- 1 пластиковий бак (каністру) жовтого кольору об`ємом 25л, заповнену до верху рідиною, зовні схожою на дизельне паливо;
-1 порожню пластикову каністру синього кольору об`ємом 30л;
-1 порожню пластикову каністру зеленого кольору об`ємом 30л;
- зразок рідини, зовні схожої на дизельне паливо, з спеціальної техніки грейдера номер 06-07 1566, який поміщено в пластикову пляшку об`ємом 1,5 л;
- зразок рідини, зовні схожої на дизельне паливо, з спеціальної техніки - катка номер НОМЕР_1 , який поміщено в пластикову пляшку об`ємом 1,5 л;
- зразок рідини, зовні схожої на дизельне паливо, з пластикового баку (каністри) синього кольору об`ємом 20 л, який поміщено в пластикову пляшку об`ємом 1,5 л;
- зразок, рідини зовні схожої на дизельне паливо, з пластикового баку (каністри) синього кольору об`ємом 25 л, який поміщено в пластикову пляшку об`ємом 1,5 л;
-1 пломбу №А49261855;
-1 пломбу А49261670;
-1 частково заповнену рідиною, зовні схожу на пиво, пляшку з надписом «Белый медведь»;
- 2 гумові перчатки синього кольору;
- відріз гумового шлангу;
- автомобіль марки ВМW, д.н.з. НОМЕР_2 , модель 5251, чорного кольору, які є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000374 від 29.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, відчуження, для забезпечення збереження.
Місцем зберігання цих речових доказів визначено кімнату зберігання речових доказів та територію Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою м. Хорол вул. Незалежності, 80.
Прийняття такого судового рішення слідчий суддя мотивував тим, що вказане вище майно є речовими доказами в кримінальному провадженні, яке зберегло на собі сліди злочину.
Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 30.10.2020, адвокат ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль «BMW», модель 5251, д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна - автомобіля «BMW», модель 5251, д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчим суддею не враховано те, що: після проведення огляду автомобіля, орган досудового розслідування не звернувся з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді та не отримав добровільну згоду власника чи законного володільця, а тому вилучений під час огляду автомобіль є недопустимим доказом; замахом на злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України збитки відсутні; сам автомобіль слідів злочину не містить.
Крім того, адвокат ОСОБА_8 посилається на те, що огляд місця події відбувався без врахування вимог Закону України «Про національну поліцію», без визначення процесуального становища ОСОБА_7 та без роз`яснення прав, передбачених ст.42 КПК України; відповідно до ухвали слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 9.11.2020 затримання ОСОБА_7 визнано незаконним.
Водночас апелянтом порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що даний строк пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_7 не брав участі у розгляді клопотання слідчого, в судове засідання не викликався, натомість копію оскаржуваної ухвали отримав 23.11.2020.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення володільця майна ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній наведених, прокурора, який посилаючись на законність судового рішення слідчого судді, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, якщо інше не передбачене цим Кодексом.
У відповідності до положень частини 3 вказаної вище статті КПК України якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена 30.10.2020 без участі ОСОБА_7 та його представника, що підтверджується журналом судового засідання Хорольського районного суду Полтавської області від 30.10.2020. У матеріалах справи наявний супровідний лист про направлення копії оскаржуваної ухвали слідчого судді учасникам судового провадження, в той час як докази її отримання ОСОБА_7 та його захисником відсутні. Відповідно до заяви адвоката ОСОБА_8 від 18.11.2020 про видачу копії ухвали слідчого судді, останній отримав копію оскаржуваного судового рішення 23.11.2020, що засвідчується його особистим підписом (а.м.с.п. 55), та узгоджується з даними, зазначеними в апеляційній скарзі. Водночас апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_8 подав 25.11.2020, що підтверджується вхідним штампом Полтавського апеляційного суду, тобто в межах п`ятиденного строку з дня отримання копії судового рішення.
За таких обставин, зважаючи на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена без участі ОСОБА_7 та його представника, апелянт в поданій апеляційній скарзі ставить питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, оскаржуване судове рішення стосується інтересів ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла висновку, що згідно з приписами ч.3 ст. 395 КПК України апелянтом не пропущено п`ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 30.10.2020.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що ухвала слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 30.10.2020 оскаржується лише в частині накладення арешту на автомобіль марки ВМW, д.н.з. НОМЕР_2 , модель 5251, чорного кольору, а тому у відповідності до положень статті 404 КПК України, оскаржувана ухвала в частині накладення арешту на інше майно в апеляційному порядку не переглядається.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000374 від 29.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України (а.м.с.п. 1-4).
Так, 29.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у короткому викладі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: «29.10.2020 приблизно 5:00 невідомі особи, діючи за попередньою змовою, перебуваючи неподалік м. Хорол навпроти кафе «Едем», що по трасі Київ-Харків умисно, таємно зі спец. техніки «ОНУР» викрадали дизельне паливо, однак всіх дій не довели до кінця так як були виявлені працівниками поліції» (а.м.с.п. 5).
29.10.2020 здійснено огляд місця події, а саме місця відстою спеціальної техніки представництва « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в с. Лобкова Балка Хорольського р-ну, під час якого виявлено та вилучено: - 1 пластиковий бак (каністру) синього кольору об`ємом 20 л, заповнену до верху рідиною зовні схожою на дизельне паливо; 1 пластиковий бак (каністру) жовтого кольору об`ємом 25л, заповнену до верху рідиною зовні схожою на дизельне паливо; 1 порожню пластикову каністру синього кольору об`ємом 30л; 1 порожню пластикову каністру зеленого кольору об`ємом 30л; зразок рідини зовні схожою на дизельне паливо з спеціальної техніки грейдера номер 06-07 1566, який поміщено в пластикову пляшку об`ємом 1,5 л; зразок рідини зовні схожої на дизельне паливо з спеціальної техніки - катка номер НОМЕР_1 , який поміщено в пластикову пляшку об`ємом 1,5 л; зразок рідини зовні схожої на дизельне паливо з пластикового баку (каністри) синього кольору об`ємом 20 л, який поміщено в пластикову пляшку об`ємом 1,5 л; зразок рідини зовні схожої на дизельне паливо з пластикового баку (каністри) синього кольору об`ємом 25 л, який поміщено в пластикову пляшку об`ємом 1,5 л; 1 пломбу №А49261855;1 пломбу А49261670; 1 частково заповнену рідиною, зовні схожу на пиво, пляшку з надписом «Белый медведь»; 2 гумові печатки синього кольору; відріз гумового шлангу; автомобіль марки ВМW, д.н.з. НОМЕР_2 , модель 5251, чорного кольору, що підтверджується протоколом огляду місця події від 29.10.2020 та фототаблицею до нього (а.м.с.п. 10-30).
29.10.2020 слідчим СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, зазначене вище майно визнано та приєднано до кримінального провадження №0000374 від 29.10.2020 як речові докази, що підтверджується постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 29.10.2020 (а.м.с.п. 31).
29.10.2020 слідчий СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, за погодженням з начальником Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 29.10.2020 в ході огляду місця події (а.м.с.п. 1-4).
30.10.2020 слідчим суддею Хорольського районного суду Полтавської області клопотання слідчого СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області задоволено, накладено арешт на вказане вище майно, місцем зберігання визначено кімнату зберігання речових доказів та територію Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області.
З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.
Положеннями статті 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.
Частиною першою, пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України встановлено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження, в тому числі арешт майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві».
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, накладаючи арешт на майно з метою необхідності збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди вчинення злочину, слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши дане клопотання, дослідивши матеріали додані до нього, перевірив дотримання слідчим вимог ст. 171 КПК України та встановив, що клопотання містить відповідне обґрунтування підстав та мети накладення арешту.
Колегія суддів погоджується з таким висновком й вважає, що транспортний засіб марки ВМW, д.н.з. НОМЕР_2 , модель 5251, чорного кольору, відповідає критеріям ст.98 КПК України та правильно на даній стадії кримінального провадження визнаний речовим доказом. Тобто, слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на вказаний автомобіль. За таких обставин, твердження апелянта про те, що автомобіль слідів злочину не містить необґрунтовані.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що після проведення огляду автомобіля, орган досудового розслідування не звернувся з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді та не отримав добровільну згоду власника чи законного володільця, а тому вилучений під час огляду автомобіль є недопустимим доказом, колегія суддів вважає надуманими та такими, що констатуються з формальних підстав, оскільки під час апеляційного перегляду встановлено, що на виконання вимог ч.3 ст.233 КПК України слідчий звернувся із клопотанням до слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області, який дане клопотання за наслідками його розгляду задовольнив та надав слідчому СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області дозвіл на проведення обшуку в автомобілі марки ВМW, д.н.з. НОМЕР_2 , модель 5251, чорного кольору, що підтверджується ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 30.10.2020, наданою на запит Полтавського апеляційного суду для перевірки доводів апелянта.
Аргументи сторони захисту про те, що внаслідок замаху на вчинення злочину збитки відсутні, ніяким чином не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, та, як наслідок, не спростовують правильність висновків слідчого судді місцевого суду.
Щодо доводів апелянта про те, що відповідно до ухвали слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 9.11.2020 затримання ОСОБА_7 визнано незаконним, огляд місця події відбувався без врахування вимог Закону України «Про національну поліцію», без визначення процесуального становища ОСОБА_7 та без роз`яснення прав, передбачених ст.42 КПК України, слід зазначити, що слідчий суддя на даній стадії кримінального провадження зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно, у той час, як зазначені вище доводи підлягають перевірці судом під час розгляду справи по суті. Так, КПК України визначено обов`язок слідчого судді оцінити допустимість доказу до тих меж, за яких це дасть йому підстави встановити доведеність чи недоведеність зазначених слідчим, прокурором обставин та фактів.
Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
За таких обставин, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на автомобіль марки ВМW, д.н.з. НОМЕР_2 , модель 5251, чорного кольору, є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника та володільця майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.
У свою чергу, колегія суддів констатує те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 є необгрунтованою.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , подану в інетересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 30.10.2020 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4