Справа № 446/1425/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області

04.02.2021 року слідчий-суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кам`янка-Бузька скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:
Скаржник звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність слідчого відділу Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про злочин від 27.07.2020 р. про дії, які вчинені охоронцями Кам`янка-Бузького районного суду, що мають ознаки складу злочину, передбаченого ст. 365 «Перевищення влади або службових повноважень», - Кримінального Кодексу України та зобов`язати слідчий відділ Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про злочин від 17.06.2020р. про дії, які вчинені охоронцями Кам`янка-Бузького районного суду, що мають ознаки складу злочину, передбаченого ст.365 «Перевищення влади або службових повноважень» Кримінального Кодексу України і розглянути в порядку ст.ст.214-217 КПК України та законодавства України.
Скарга мотивована тим, що ним подано заяву про злочин від 27.07.2020 р. талон-повідомлення за реєстраційним № 3780 за ЄО про дії, які вчинені охоронцями Кам`янка-Бузького районного суду, що мають ознаки складу злочину, передбаченого ст.365 КК України «Перевищення влади або службових повноважень» Кримінального Кодексу України. Незважаючи на подане повідомлення про злочин, слідчим відділом Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області дана заява про злочин не була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що позбавило його прав згідно ст. 60 КПК України надати в досудовому розслідуванні доведення вищенаведеного вчиненого злочину. Дана протиправна бездіяльність слідчого відділу Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області є фактично здійсненням працівниками слідчого відділу службової недбалості, що підпадає під вимоги ст.367 КК України. Вважає, що є всі підстави провести ретельну перевірку заяві про злочин від 27.07.2020 р. в порядку вимог ст.ст.214 -217 КПК України та прийняти відповідну постанову, яка б ґрунтувалась на законних фактах і доказах.
У судовому засідання скаржник підтримав скаргу, просив скаргу задовольнити повністю.
Представник слідчого відділу Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши думку скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Згідно з ч.1ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Разом з тим, системний аналіз положень ст.ст.214,303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Як вбачається з матеріалів скарги та встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 звернувся в порядку ст.214 КПК України до Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області із заявою від 27.07.2020 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст.365 КК України вчинених, на його думку, працівниками служби судової охорони, на підставі чого просив внести відомості до ЄРДР та притягнути вказаних осіб до кримінальної відповідальності.
Підставами вважати повідомлення таким, що містить відомості про злочин, є наявність в ньому об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.
Системний аналіз положень ст.ст.214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Згідно Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №139 від 06.04.2016 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п.п.2 п.1 розділу ІІ Положення).
Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).
Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Заявник вказував на те, що зазначені в заяві дії осіб служби судової охорони містять ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій та підлягають кваліфікації за ст. 365 КК України.
При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні доводи, міркування та припущення щодо вчинення порушень працівниками служби судової охорони, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами.
Крім того, в контексті поданої заяви від 27.07.2020 року варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).
Таким чином, за сукупності наведених обставин та наявних матеріалів, доводи заявника, викладені у заяві від 27.07.2020 року є його особистою оцінкою дій працівників служби судової охорони і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, не містять у собі об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.
Тому, не зважаючи на те, що ст.214КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, повідомлення, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.
Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.
Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, попри те, що заявник вважає заяву від 27.07.2020 року заявою (повідомленням) про вчинення працівниками судової охорони кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України, проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки у заяві викладена суб`єктивна оцінка особи щодо дій працівників служби судової охорони, пов`язаних з виконанням своїх повноважень.
Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви/повідомлення.
Згідно з ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Такі приписи процесуального закону узгоджуються із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Розглядаючи скаргу, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), №15007/02, пп.74-75, рішення від 7 грудня 2006), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985, п.57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 від 27.07.2020 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого відділу щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 24, 107, 214, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1