УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 120 201 102 300 010 90 від 13.07.2020 за ознаками ст. 287, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 358 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про накладення у кримінальному провадженні № 120 201 102 300 010 90 від 13.07.2020 арешту на службове посвідчення військовослужбовця Національної гвардії України на ім`я ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування за ст. 287, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 358 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 12.07.2020 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на Столичному шосе у м. Києві ОСОБА_5 було добровільно передано працівникам поліції службове посвідчення військовослужбовця Національної гвардії України серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідок ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.07.2020 встановлено, що ОСОБА_4 в списках Національної гвардії України не значиться, військову службу станом на 12.07.2020 в Національній гвардії України не проходив та не перебуває на військовій службі, а службове посвідчення вказаному громадянинові не видавалося і вважається недійсним.

Постановою слідчого від 17.07.2020 службове вищевказане посвідчення визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним прокурор просив накласти арешт на вказаний автомобіль з метою забезпечення його збереження.

Крім того, ухвалою слідчого судді від 17.09.2020 Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора про арешт вказаного службового посвідчення повернуто прокурору для усунення недоліків у строк сімдесят дві години з моменту отримання ухвали, оскільки клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подане з порушенням строків звернення до суду, так як воно подане не на наступний день після вилучення речового доказу (12.07.2020), а тільки 11.09.2020, що є порушенням норм статті 171 КПК України.

Вказану ухвалу слідчого судді фактично отримано згідно наявної в матеріалах справи розписки тільки 15.10.2020.

В той же час, як зазначив прокурор, станом на 12.07.2020 органу досудового розслідування не могло бути відомо про те, що службове посвідчення військовослужбовця Національної гвардії України серії НОМЕР_1 містить ознаки підробленого документу.

У зв`язку з викладеним, прокурор просив поновити строк на подачу цього клопотання.

Прокурор звернулася до суду з заявою про розгляд клопотання за її відсутності.

Представник власника майна до суду також не прибув, про причини неявки не повідомив.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном серед іншого може бути предмет кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на прокурора обов`язок не пізніше наступного робочого дня звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Наведені прокурором доводи свідчать, що останній дійсно не звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у передбачений законом строк з поважних причин, що має наслідком поновлення пропущеного строку.

Вирішуючи питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя дійшов до висновку про таке.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.
Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими прокурором матеріалами достатньою мірою підтверджується факт вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Прокурором та матеріалами клопотання доведено, що автомобіль, на який ініційоване накладення арешту, містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення
Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вказаний автомобіль є засобом вчиненнязлочину та містить на собі сліди кримінального правопорушення.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Поновити прокурору строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 201 102 300 010 90 від 13.07.2020 арешт на службове посвідчення військовослужбовця Національної гвардії України серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1