Справа № 727/2323/18
Провадження № 1-кп/727/29/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження № 0000517 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Банилів-Підгірний Сторожинецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.10.2012 року за ч.3 ст.185, ч.5 ст.185, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, ст.257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289, ч.1 ст.309, ч.1 ст.358 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 25.06.2013 року вирок змінено в частині засудження, зокрема за ч.3 ст.28, ч.1 ст.263, ст.257 КК України провадження закрито, а за ч.4 ст.187 КК України перекваліфіковано на ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у вигляді 8 років 11 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 25.02.2016 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 11 місяців 24 дня, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, -

Встановив:

Обвинувачений ОСОБА_6 , всупереч вимогам наказу МВС України №622 від 21.08.1998 року, яким затверджено інструкцію «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», у невстановлений слідством час, у невстановленому місці придбав бойову гранату «РГД-5» та вогнепальну зброю - пістолет турецького виробництва типу «Ekol Botan», які зберігав та носив.

06.09.2017 року о 15.45 год., на підставі ухвали Заставнівського районного суду Чернівецької області від 31.08.2017 року про проведення обшуку, працівниками Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області за адресою м. Чернівці, вул. Сторожинецька проведено обшук автомобіля марки «Peugeot Boxer», литовської реєстрації НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_6 , під час якого у передній лівій кишені його штанів виявлено та вилучено гранату «РГД-5» з маркуванням «Л-30-87 Т» (із підривником з маркуванням «131-86 УЗРГМ-2 583»), за ременем його штанів виявлено та вилучено пістолет «Ekol Botan», які ОСОБА_6 незаконно переносив при собі.

Відповідно до висновку експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України за №1518-К від 07.09.2017 року наданий на дослідження пістолет, вилучений 06.09.2017 року під час обшуку ОСОБА_6 , являється вогнепальною зброєю виготовленою шляхом переробки саморобним способом 9мм стартового (шумового пістолету) «Ekol Botan» турецького виробництва (внесенням змін в конструкцію ствола), придатний для проведення пострілу 9мм пістолетними шумовими патронами, 9мм пістолетними патронами, спорядженими снарядами несмертельної дії, та 8,8 мм свинцевими снарядами, методом роздільного заряджання.

Згідно з висновком експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України за №12/58 від 27.09.2017 року предмет наданий на експертизу є бойовою гранатою «РГД-5», яка відноситься до категорії боєприпасів (вибуховий пристрій), придатна для здійснення вибуху з утворенням вражаючих факторів.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що граната та пістолет не його, він їх не придбавав, йому вказані речі підкинули після того, як затримали на вул. Сторожинецькій в м. Чернівці.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, суд вважає, що його винність у незаконному поводженні зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, а саме носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу повністю підтверджується показами свідків в судовому засіданні, дослідженими письмовими доказами.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив суду, що він є працівником Управління карного розшуку. 06.09.2017 року приблизно о 16.00 годині патрульні поліцейські зупинили автомобіль по вулиці Строжинецькій м. Чернівці, КОРД витягнув ОСОБА_6 з автомобіля, а слідчий Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області провів обшук автомобіля та ОСОБА_6 . У обвинуваченого вилучили зброю та гранату. Інформацію про зброю отримали від свідків, які бачили у ОСОБА_6 зброю, зокрема це свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В автомобілі був один ОСОБА_6 . Поліцейських було приблизно 10 чоловік. Також були присутні двоє вибухотехніків. Все тривало приблизно 1,5 години. Поняті появились приблизно через 10 хвилин після зупинки автомобіля. ОСОБА_6 не міг вільно пересуватись та піти звідти. З його підрозділу було 2-3 особи. Він був з самого початку, коли зупинили автомобіль. Слідчий також був з самого початку.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив суду, що приблизно наприкінці літа 2017 року вночі в с. Горішні Шерівці з сусідом вони підійшли до автомобіля (бус), в якому був ввімкнений двигун і виключено світло, і попросили водія показати документи. Той сказав, що чекає жінку. Чоловік показав їм документи і один з сусідів їх сфотографував. Водій автомобіля пробував взяти щось з дверей автомобіля, вказаний предмет був схожий на пістолет, але точно сказати він не може. Автомобіль був з литовськими номерами, а водієм був ОСОБА_6 . При ньому, сусід, який працює в поліції, не говорив, що він працює в поліції. Потім проходили ще двоє чоловіків, один з яких вдарив двох сусідів і вони підійшли до них, а автомобіль поїхав.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив суду, що влітку 2017 р. в с. Горішні Шерівці приблизно після 02.00 години ночі він відвіз маму і побачив незнайомий автомобіль з незнайомим чоловіком. Водія автомобіля запитали, що він тут робить, на що він відповів, що чекає дівчину. Також водій на їх прохання показав документи, які вони сфотографували. Це був вантажний мікроавтобус. Він пішов додому.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив суду, що вночі в с. Горішні Шерівці стояв на вулиці автомобіль. Передзвонив ОСОБА_8 , вони під`їхали з ним до цього автомобіля і побачили ОСОБА_6 . Приблизно через 5 хвилин підійшов ОСОБА_10 . Потім прийшов ОСОБА_11 . Водій автомобіля показав документи, які він сфотографував. Водій був нервовий. В руках у водія, крім документів, він нічого не бачив. Водій говорив, що приїхав чи з дівчиною чи до дівчини. Потім йшли двоє чоловіків, один з яких вдарив ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , і втекли. Однак, коли втікали, то кричали: «Їдь». Він не був в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив суду, що в 2017 році він їхав по вулиці Сторожинецькій м. Чернівці додому. Його зупинили працівники поліції і запросили бути понятим. Він підійшов до мікроавтобуса, ОСОБА_6 лежав на землі, потім його підняли і в кишені штанів знайшли гранату, а ззаду в штанах був предмет, схожий на пістолет. ОСОБА_6 говорив: «Витягуйте, мабуть наркотики підклали», інших зауважень від цього чоловіка не було. В середині автомобіля нікого не було. Двері автомобіля, коли він підійшов, були зачинені. Граната була у спорядженому стані. Після обшуку особи, обшукали автомобіль.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив суду, що він працює вибухотехніком ГУНП в Чернівецькій області. По вулиці Сторожинецькій м. Чернівці зупинили автомобіль «Пежо», їх повідомили, що знайшли гранату. ОСОБА_6 стояв біля автомобіля. При огляді ОСОБА_6 , в штанах він знайшов ручну гранату, а ззаду в штанах в нижній білизні був пістолет. Велась відеозйомка. На запалі була липка стрічка, щоб випадково не стався вибух. ОСОБА_6 говорив, що це не його.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив суду, що він був понятим під час обшуку автомобіля на початку вулиці Сторожинецької м. Чернівці. Чоловік лежав на землі біля мікроавтобуса. В штанах знайшли гранату і пістолет.

Експерт ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив суду, що він проводив експертизу вилученого під час обшуку пістолета турецького виробництва типу «Ekol Botan» і встановив, що він є вогнепальною зброєю.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується також письмовими доказами, зокрема:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.10.2017 року та переглядом відеодиску, згідно з якими проведено слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_8 , який повідомив, що ОСОБА_6 щось витягував біля коробки передач, однак він точно не бачив, чи то була зброя (т.1 а.п.23-26);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.10.2017 року та переглядом відеодиску, згідно з якими проведено слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_9 , який повідомив, що ОСОБА_6 при розмові з ним щось хотів взяти з дверей автомобіля, однак він зброї не бачив (т.1 а.п.30-34);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.10.2017 року та переглядом відеодиску, згідно з якими проведено слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_10 , який повідомив, що ОСОБА_6 почав руками щось діставати, однак чи був в нього пістолет, йому не відомо, він його не бачив (т.1 а.п.38-42);

- ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 31.08.2017 року, протоколом обшуку від 06.09.2017 року та таблицею ілюстрацій до нього, згідно з якими проведено обшук транспортного засобу марки «Пежо Боксер» та ОСОБА_6 . В лівій передній кишені брючних штанів чорного кольору виявлено металевий предмет зеленого кольору ззовні схожий на гранату. Спеціалістом вибухотехніком було проведено розрядження даної ручної гранати шляхом від`єднання запалу від корпусу гранати. В ОСОБА_6 за ременем з тильної сторони виявлено предмет чорного кольору, ззовні схожий на пістолет. При від`єднанні магазину, в магазині знаходився один набій травматичної дії. При відведенні затвора в крайнє заднє положення, в каналі ствола було виявлено ще один набій. На патроні наявне клеймо 9мм. Також, при відкритті дверей водія, в кармані дверей виявлено предмет циліндричної форми жовтого кольору, ззовні схожий на травматичний патрон із маркуванням 9мм (т.1 а.п.53-62);

- висновком експерта №1518-К від 07.09.2017 року, відповідно до якого наданий на дослідження пістолет являється вогнепальною зброєю, виготовленою шляхом переробки саморобним способом 9мм стартового (шумового пістолету) «Ekol Botan» турецького виробництва (внесенням змін в конструкцію ствола). Пістолет придатний для проведення пострілу 9мм пістолетними шумовими патронами, 9мм пістолетними патронами, спорядженими снарядами несмертельної дії, та 8,8 мм свинцевими снарядами, методом роздільного заряджання (т.1 а.п.68-72);

- висновком експерта №12/58 від 27.09.2017 року, згідно з яким предмети, надані на експертизу, а саме корпус гранати з маркуванням «Л 30-87 Т» та підривник з маркуванням « НОМЕР_2 » є бойовою гранатою РГД-5 (одна штука), яка відноситься до категорії боєприпасів (вибуховий пристрій). Граната РГД-5 в остаточно спорядженому стані (поєднання підривника та корпуса гранати), які були надані на дослідження, придатні для здійснення вибуху з утворенням вражаючих факторів (т.1 а.п.80-88);

- актом застосування службового собаки від 06.09.2017 року, згідно з яким було застосовано собаку з обшуку місцевості, де в ОСОБА_6 виявлено ручну гранату із вкрученим запалом (т.1 а.п.103);

- протоколом огляду вебсайту від 18.10.2017 року та відеозаписом до нього, згідно з якими оглянуто відеоролик ЗМІ «Чернівецький репортер», опублікований 11.09.2017 року із назвою «КОРД затримав серійного розбійника». Вказаний відеоролик має тривалість «01.05 хв.» і на ньому відображається репортаж із затриманням автомобіля ОСОБА_6 за 06.09.2017 року (т.1 а.п.160-161);

- висновком експерта №809 від 15.02.2018 року, згідно з яким в результаті проведеного дослідження на поверхнях руків`я, спускового гачка та скоби, затвора та з внутрішньої поверхні пістолету типу «Ekol Botan», який було вилучено в ході особистого обшуку ОСОБА_6 , виявлені клітини з ядрами. Генетичні ознаки клітин, виявлені на поверхні руків`я, є змішаними, належать більше ніж двом особам та є непридатними для подальшої ідентифікації. Генетичні ознаки клітин з ядрами, встановлених на поверхнях спускового гачка та скоби, затвора та з внутрішньої поверхні предмету зовні схожого на пістолет, не встановлені (т.2 а.п.26-38);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.03.2018 року та переглядом відеодиску, згідно з якими проведено слідчий експеримент з ОСОБА_6 , який розповідав та показував, як відбувалось проведення обшуку, а також зазначив та продемонстрував, що пістолет у нього випадає із штанів (т.2 а.п.48-52).

Проаналізувавши наведені докази, суд вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 263 ч.1 КК України як незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, а саме носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину визнається судом як метод його захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене і спростовується вищенаведеними доказами.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив суду, що він є сином ОСОБА_6 . Він мав зустрітись з батьком вдень на площі Соборній м. Чернівці, але так і не зустрілись.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив суду, що у вересні 2017 року він був в м. Чернівці, оскільки хотів подивитись мікроавтобус, який бажав придбати. Він зустрівся з ОСОБА_6 перед обідом приблизно об 11.00 11.30 год. в с. Дубівці. Подивився автомобіль, нічого забороненого ні в автомобілі ні в ОСОБА_6 не бачив. Зустріч тривала приблизно 20-30 хвилин. Домовленість про продаж автомобіля була про ціну 1500 доларів США.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив суду, що у вересні 2017 року він працював менеджером з продажу фірми «Місто мрій», яка знаходиться на вул. Сторожинецькій в м. Чернівці. Перший раз він побачив ОСОБА_6 , коли його затримали. У вересні 2017 року після обіду працівники поліції зупинили білий мікроавтобус, який заблокували з двох сторін. Після цього витягли ОСОБА_6 з автомобіля. Вказані події він бачив з відстані 25-30 метрів. Працівник КОРД спочатку вдарив у вікно, ОСОБА_6 перетягнули на іншу сторону і поклали на землю. В автомобілі також була жінка років 40. Працівники поліції провели поверховий огляд. Після зупинки автомобіля були сторонні цивільні особи, а потім майже одразу ОСОБА_6 обшукала людина в цивільному одязі. ОСОБА_6 в цей час пручався. Згодом приїхала експертна машина і експерт оглянув зупинений автомобіль. У нього було враження, що ОСОБА_6 щось засунули, однак категорично сказати він це не може. Другий обшук був проведений через декілька хвилин. Через деякий час приїжджав адвокат і запитував за відеозапис, а потім приїжджав обвинувачений і питав про події того дня. Обвинувачений під час затримання був у джинсах. Під час другого обшуку у ОСОБА_6 нічого не витягували.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив суду, що він знайомий з ОСОБА_6 з вересня 2017 року, оскільки обвинувачений продавав мікроавтобус на польській реєстрації. Він з ОСОБА_6 зустрілись після обіду на дорозі в с. Панка. Він подивився автомобіль всюди, навіть кармани дверей, однак ні зброї, ні гранати він не бачив. Обвинувачений був одягнений в темні штани та в світлу футболку. В штанах, предмету, схожого на м`яч, він не бачив. Пістолет він також не бачив. Він трохи проїхався за кермом автомобіля приблизно 20-25 хвилин до с. Кам`яна, де на зупинці стояла дівчина. ОСОБА_6 сів за руль, він вийшов з автомобіля, а в автомобіль сіла молода дівчина. Прізвище товариша, що його забрав із зупинки, ОСОБА_21 . Про судове засідання його повідомив ОСОБА_6 . Ціна на автомобіль була 2500 доларів США. Він не перевіряв ОСОБА_6 , що у нього в кишенях.
Ці покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджують невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину та різняться між собою.

Зокрема, свідок ОСОБА_18 вказав, що ціна автомобіля була 1500 доларів США, а свідок ОСОБА_20 зазначив, що ціна автомобіля була 2500 доларів США.

Крім того, свідок ОСОБА_20 вказав, що бус був на польській реєстрації, однак автомобіль марки «Peugeot Boxer», яким керував ОСОБА_6 , на литовській реєстрації JMD 771.

Також, свідок ОСОБА_19 повідомив, що в автомобілі була жінка років 40, а свідок ОСОБА_20 вказав, що в автомобілі була молода дівчина.

Свідок ОСОБА_19 вказав, що ОСОБА_6 був у джинсах, а свідок ОСОБА_20 повідомив, що ОСОБА_6 був одягнений у темні штани.

Крім того дивною виглядає та обставина, що свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_20 маючи бажання придбати мікроавтобус у ОСОБА_6 настільки ретельно його оглядали, що дивились абсолютно всі його складові, навіть кармани дверей, і так добре це запам`ятали.

Суд вважає, що посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що граната та пістолет не його та йому вказані речі підкинули, є безпідставними та спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Також, необхідно зазначити, що об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, утворює носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв (далі - зброя) без передбаченого законом дозволу. Конструкція наведеної правової норми є бланкетною, тобто містить відсилання до спеціального закону, яким установлено одержання дозволу на зазначені вище дії.

Поняття «закон» на нормативному рівні не визначено. У теорії права існують два основних підходи до визначення цього терміна, що ґрунтуються на широкому та вузькому розумінні його змісту.

У вузькому значенні законом є письмовий нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України або всеукраїнським референдумом, підписаний та оприлюднений у порядку, встановленому Конституцією України та Законом України «Про регламент Верховної Ради України».

У широкому значенні поняття «закон» охоплює все законодавство і включає як закони у вузькому розумінні, так і підзаконні нормативно-правові акти - постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, накази міністерств та інших органів виконавчої влади тощо.

У КК України термін «закон» використовується як у широкому, так і у вузькому значенні.

Якщо в КК України поняття «закон» вжито у вузькому розумінні, нормативно-правовий акт конкретизується обов`язково зазначається назва закону або ж за словом «закон» слідує слово «України».

У зазначений спосіб сконструйовані бланкетні норми, що містяться, зокрема, в абзаці другому частини першої статті 55 (строк позбавлення права обіймати певні посади як додаткового покарання у справах, передбачених Законом України «Про очищення влади»), частині третій статті 59 (визначення законом України переліку майна, що не підлягає конфіскації), частині першій статті 74 і частині першій статті 86 (застосування амністії на підставі закону України), пункті другому Примітки до статті 2181 (вживання терміна «пов`язана з банком особа» у значенні, визначеному Законом України «Про банки і банківську діяльність»), статті 3661 (подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції»).

Коли ж у тексті КК України слово «закон» вживається лише як узагальнююче поняття, воно використовується у широкому значенні, тобто може охоплювати як власне закони, так і інші акти чинного законодавства.

У такому значенні слово «закон» вжито у статті 263 КК України. У розумінні цієї статті «передбаченим законом дозволом» на поводження зі зброєю варто вважати дозвіл, що може бути встановлений будь-яким нормативно-правовим актом, у тому числі підзаконним.

Виходячи зі змісту ст.92 Конституції України, правовий режим обігу зброї не належить до кола питань, які визначаються виключно законами України, тобто законами у вузькому розумінні.

Порядок поводження зі зброєю, в тому числі підстави і процедуру одержання спеціальних дозволів на її придбання, носіння і зберігання, на даний час установлено Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року з наступними змінами (далі - Положення), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року (далі - Інструкція).

Зазначені Положення та Інструкція, зміст яких не суперечить Конституції України та іншим нормативно-правовим актам вищого рівня, у контексті застосування статті 263 КК України охоплюються поняттям «закон».

Тлумачення правових норм не може здійснюватись ізольовано від наслідків, які воно спричинить, зокрема з погляду захисту найвищих охоронюваних законом цінностей. Адже право не є «річчю в собі», а має бути чутливим до соціального контексту, в якому існує. На цьому акцентував увагу Конституційний Суд України в Рішенні від 02.11.2014 року № 15-рп/2004.

Верховенство права вимагає звернення насамперед до суті нормативних актів, покладених у їх основу принципів і мети в системному зв`язку з іншими джерелами національного законодавства і міжнародними стандартами. Зазначений підхід вимагає надання пріоритету внутрішньому наповненню правової норми над зовнішньою формою її вираження.

Зміст і призначення закріпленої у статті 263 КК України кримінально-правової заборони полягає насамперед у захисті суспільства й держави від найтяжчих насильницьких злочинів, умови для вчинення яких створює неконтрольований обіг зброї. Такі злочинні діяння є особливо небезпечними, адже ставлять під загрозу життя і здоров`я невизначеного кола осіб. Натомість згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей. З огляду на викладене, поводження з вогнепальною зброєю як предметом, пов`язаним із підвищеними ризиками, вимагає державного регулювання у спеціальнодозвільний спосіб.

Водночас закону у вузькому розумінні, який би регулював питання, пов`язані з обігом зброї, в Україні станом на сьогодні не прийнято. За таких обставин критерієм законності / незаконності поводження із зазначеними предметами є отримання / недотримання вимог, установлених Інструкцією та Положенням.

За умови ж застосування вузького підходу до розуміння поняття «закон» у статті 263 КК України всі дозволи на зброю, що були видані і видаються на підставі Інструкції та Положення, не вважатимуться передбаченими законом, а всі без винятку дії щодо зброї, в тому числі санкціоновані відповідними дозволами, набудуть протиправного характеру. Або ж межу між законним і незаконним поводженням із цими предметами буде втрачено, абсолютно весь обіг зброї, здійснюваний до прийняття спеціального закону як акта парламенту, опиниться поза сферою юридичного регулювання і фактично стане вседозволеним, що є несумісним із верховенством права й іншими принципами правової держави.

Зазначені вище аргументи підсилюються тією обставиною, що поняття вогнепальної зброї охоплює не лише мисливську і спортивну зброю, а й бойову: як стрілецьку, так і гранатомети, а також важке артилерійське озброєння (міномети, гармати, гаубиці, реактивні системи залпового вогню тощо). З огляду на викладене, з урахуванням суспільно-політичної обстановки в Україні, вільний обіг зброї може унеможливити належне виконання державою свого міжнародного зобов`язання щодо захисту права людини на життя, гарантованого статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Разом з тим, відсутність закону як акта парламенту, що визначав би порядок поводження зі зброєю, не означає правомірності такого поводження. За наведених обставин притягнення до кримінальної відповідальності за статтею 263 КК України не призведе до погіршення правового становища осіб, котрі не мали жодного дозволу на зброю (ні встановленого законом у вузькому розумінні, ні передбаченого підзаконним нормативно-правовим актом), порівняно із ситуацією, якби такий дозвіл вимагався джерелом права вищого рівня - законом.

Застосування бланкетної норми ст.263 КК України у взаємозв`язку з правилами, викладеними у Інструкції та Положенні, не суперечить вимогам статті 7 Конвенції, пункту 22 ч.1 ст.92 Конституції України щодо застосування кримінальної відповідальності, зокрема вирішення питання про злочинність діяння, лише на підставі закону.

Конституційний Суд України в Рішенні № 6-рп/2000 від 19.04.2000 року (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) розмежував загальний і конкретизований зміст бланкетної диспозиції норми кримінального закону.

Як зазначено в цьому рішенні, загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документарною формою відповідної статті (частини статті) Особливої частини КК і включає положення інших нормативно-правових актів у тому вигляді, в якому вони сформульовані безпосередньо в тексті цієї статті (частини статті). Саме із загальним змістом відповідних правових норм пов`язана необхідність дотримання конституційних вимог про те, що виключно законом може визначатися діяння, яке є злочином, і положень статті 3 КК щодо того, що злочинність діяння визначається тільки цим Кодексом.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції Конституційний Суд України пов`язує з її деталізацією іншими нормативно-правовими актами, які наповнюють кримінально-правову норму більш конкретним змістом, однак не впливають на її загальне формулювання, закріплене у відповідній статті (частині статті) Особливої частини КК.

Зміст бланкетної диспозиції статті 263 КК України полягає у встановленні переліку дій щодо зброї, які за умови відсутності передбаченого законом дозволу визнаються злочинами. Вимоги Інструкції та Положення доповнюють зазначену кримінально-правову заборону детальною регламентацією підстав і процедури одержання дозволу, тобто встановлюють спеціальні критерії його законності. Таким чином, зазначені підзаконні нормативно-правові акти конкретизують зміст відповідних положень КК, проте не підміняють їх як підставу кримінальної відповідальності.

Норми Інструкції та Положення, оприлюднених в установленому законом порядку, чітко визначають умови, за яких придбання, зберігання, носіння та інші дії щодо зброї санкціонуються державою і таким чином набувають правомірного характеру. З положень ч.1 ст.263 КК України особа має можливість з достатньою точністю наперед передбачити, що за відсутності дозволу наведені дії становитимуть злочин і спричинять передбачені цим Кодексом правові наслідки.

З огляду на викладене, зміст диспозиції статті 263 КК України узгоджується з такими критеріями якості закону, як доступність і передбачуваність.

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №288/1158/16-к від 03.07.2019 року.

Таким чином, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України.

Під час судового розгляду адвокат ОСОБА_4 вказувала, що відповідно до вимог ст.36, ст.214 КПК України та Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом ГПУ №139 від 06.04.2016 року, єдиним підтвердженням призначення прокурора по справі є внесення таких відомостей до ЄРДР. На її думку із витягу з ЄРДР № 0000551 вбачається, що по справі не призначено прокурора, який здійснюватиме процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні, такі відомості про прокурора внесені в ЄРДР лише 25.10.2017 року. Вважала, що всі процесуальні дії проведені в кримінальному провадженні є незаконними та недопустимими. В результаті цього ОСОБА_6 з порушеннями повідомлено про підозру, а тому в свою чергу він не набув статусу підозрюваного.
Крім того, захисник посилається на те, що по справі в порушення ч.1 ст.214 КПК України - органом досудового розслідування не визначено слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування, в порушення ст.110 КПК України не прийнято жодного процесуального рішення у формі постанови про призначення слідчого в рамках досудового розслідування та не надано йому доручення на проведення досудового розслідування, в результаті чого всі процесуальні дії здійснені ними та отримані докази по справі є недопустимими.
Такі твердження захисника про те, що процесуальні документи під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні складені та погодженні не уповноваженими особами, підтвердження не знайшли з наступних підстав.

Відповідно до глави 3 «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого наказом Генерального прокурора України 06.04.2016 № 139 (далі - Положення), відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України. Витяг з Реєстру - документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за параметрами, визначеними в пункті 3 цієї глави. До витягу з Реєстру включається інформація про: номер кримінального провадження; дату надходження заяви, повідомлення та дату і час внесення відомостей про заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Реєстру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, наслідок розслідування кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові потерпілого, заявника (найменування юридичної особи та ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові та дату народження особи, яку повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї; найменування, код ЄДР, юридичну адресу, розрахунковий рахунок, місце та дату державної реєстрації юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а також анкетні дані її представника; орган досудового розслідування; прізвище, ім`я, по батькові слідчого (слідчих) органів досудового розслідування, працівника (працівників) підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного бюро, які здійснюють досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво.

Таким чином, у витягу з ЄРДР зазначається лише факт реєстрації кримінального провадження, із зазначеними первинними даними про внесення відомостей до ЄРДР.

В той же час, відповідно до глави 3 даного Положення, облік кримінальних проваджень під час досудового розслідування здійснюється шляхом внесення до Реєстру відомостей щодо руху кримінальних проваджень, а саме про: прийняття кримінального провадження для проведення досудового розслідування; закінчення досудового розслідування; зупинення досудового розслідування; продовження строку досудового розслідування; доручення прокурором здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу; відновлення досудового розслідування; відкриття матеріалів досудового розслідування іншій стороні; повернення судом клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності прокурору в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 288 КПК України.

Захисник прийшов до помилкової думки, що відомості про прокурора внесені в ЄРДР (а.с.18-19) лише 25.10.2017 року. У лівому нижньому куті витягу з ЄРДР, зазначається дата сформованого та роздрукованого витягу. Тобто якщо б реєстратор реєстру вирішив сформувати та роздрукувати витяг, наприклад, 26.10.2017 року, то в нижньому лівому куті реєстру зазначалась саме ця дата.

Захисник була присутня під судового засідання 09.09.2017 року коли ОСОБА_6 обирали запобіжний захід за клопотанням слідчого СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_22 , де зокрема сторону обвинувачення представляв прокурор ОСОБА_3 . Однак жодних заперечень з приводу винесення та затвердження процесуальних документів неуповноваженими особами, а також участі таких осіб в судовому засіданні вона тоді не зазначила.
В той же час захисником під час судового розгляду кримінального провадження не було заявлено клопотань про отримання руху провадження з ЄРДР, держателем якого, відповідно до Положення є Генеральна прокуратура України (на даний час Офіс Генерального Прокурора), зокрема відомостей, що містять інформацію про призначення слідчого, групи слідчих у кримінальному провадженні, визначення групи прокурорів, тощо.
Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження наявні постанови першого заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_23 про призначення групи прокурорів у кримінальних провадженнях, доручення від начальника відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області на проведення досудового розслідування слідчому СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_22 .
Так, дійсно в матеріалах кримінального провадження відсутні постанови про призначення прокурора Заставнівського району в Чернівецькій області та постанови про доручення проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000517 від 29.08.2017 року слідчим Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області.
Однак, варто зауважити, що відповідно до долучених до справи витягів з ЄРДР, всі процесуальні та інші рішення приймались слідчими, прокурорами відомості про яких внесено до ЄРДР, тобто, всі слідчі, прокурори являлись повноважними особами досудового розслідування.
Відсутність постанови про визначення певного слідчого, прокурора саме по собі не означає, що конкретний слідчий, прокурор не мав відповідних повноважень.
Суд виходить з того, що КПК України не вимагає, щоб кожне рішення, яке приймається у зв`язку із розслідуванням кримінальної справи, викладалось у формі постанови. Частина 3 ст.110 КПК України передбачає, що постанова виноситься слідчим або прокурором лише у випадках, передбачених цим Кодексом, або коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Аналіз положень КПК України свідчить про те, що визначення слідчого чи прокурора не є тим випадком, для якого Кодекс вимагає винесення постанови. Цей висновок можна зробити із співставлення двох пунктів ч. 2 ст.39 КПК України: у пункті 1, який стосується визначення слідчого, слідчих або старшого слідчої групи керівником органу досудового розслідування, постанова не згадується, у той час як пункт 2 для відсторонення слідчого від розслідування прямо вимагає вмотивованої постанови. Частина 1 статті 37КПК України не визначає, у якому вигляді має прийматися рішення про визначення процесуального керівника у розслідуванні.
Виходячи з правила casuso missus proomisso habendus est, суд не вбачає підстав додавати до тексту закону невисловлену у ньому вимогу, і вважає, що відсутність у відповідних положеннях, які прямо стосуються регулювання цього питання, згадки про необхідність винесення постанови, означає необов`язковість такої постанови для визначення конкретного слідчого або прокурора, яким доручається виконання відповідних повноважень у певній справі.
Більше того, правильність такого тлумачення підтверджується й іншими міркуваннями.
Відповідно до ч. 5 ст. 110КПК України, обов`язковими елементами постанови слідчого або прокурора є мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. У випадку визначення конкретного слідчого та/або прокурора для проведення розслідування рішення приймається, виходячи, здебільшого, з організаційних міркувань. Ці міркування не можуть бути обґрунтовані вимогами КПК, але в певних випадках їх розголошення може бути шкідливим як для розслідування, так і для функціонування відповідного органу.
Повертаючись до обставин цієї справи суд зазначає, що відомості про те, які слідчі ведуть досудове розслідування, і які прокурори здійснюють процесуальне керівництво, були внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань. Тривале проведення досудового розслідування, використання слідчими та прокурорами ресурсів своїх органів та інші фактори провадження свідчать про те, що розслідування і процесуальне керівництво цими особами проводилося за відповідними рішеннями керівників.
Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 19 травня 2020 року (справа № 490/10025/17).
Таким чином, суд відхиляє доводи захисника про те, що розслідування у справі здійснювалося неуповноваженими слідчими та прокурорами, а відповідно, й щодо недопустимості доказів, отриманих під час досудового розслідування доказів.
Захисник в судовому засіданні також зазначала, що прокурором вищого рівня, у відповідності до ч.5 ст. 36 КПК України не винесено постанову про доручення здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000517 від 29.08.2017 року іншому органу досудового розслідування через неефективне здійснення досудового розслідування Заставнівським ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області.
Вона вважає, що тим самим органом який мав право здійснювати досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000517 від 29.08.2017 року є Заставнівське ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, а не СУ ГУНП. Об`єднання кримінального провадження №0000517 від 29.08.2017 року та №0000551 від 06.09.2017 року без доручення здійснення досудового розслідування іншому органу в порядку ч.5 ст.36 КПК України по провадженню №0000517 - є незаконним та свідчить про недопустимість як доказу постанови від 08.09.2017 року
Щодо таких тверджень захисника необхідно зазначити наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 38 КПК органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове розслідування) є слідчі підрозділи, а саме органи Національної поліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.
У положенні «Про органи досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України», затвердженого Наказом МВС України № 686 від 09 серпня 2012 року, чинного на момент вчинення кримінального правопорушення зазначено, що органи досудового розслідування МВС є структурними підрозділами МВС України та його територіальних органів, які згідно з КПК забезпечують досудове розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до їх підслідності.
У вищезгаданому Положенні, а саме у у п. 1.2. визначено, що органами досудового розслідування є: головне слідче управління МВС України, слідчі управління (відділи) головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті.
Відповідно до п. 2.1.12. Положення одним із завдань органів досудового розслідування є здійснення безпосередньо слідчим управлінням (відділом) ГУМВС, УМВС досудового розслідування найбільш складних кримінальних правопорушень, у тому числі учинених проти життя та здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканності особи; організованими групами та злочинними організаціями; у сфері господарської та службової діяльності; дорожньо-транспортних пригод унаслідок порушень правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілих; інших кримінальних правопорушень, що набули значного суспільного резонансу та мають міжрегіональний характер.
Згідно з ч.1 ст. 216 КПК України слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.
Досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України віднесено до підслідності слідчих органів Національної поліції.
Відповідно до ч.1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Отже, із системного аналізу вищезазначених норм КПК України та даного Положення можна дійти до висновку, що у розумінні ч. 1 ст. 218 КПК до компетенції слідчого СУ ГУ Національної поліції у відповідній області входить здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених на території цієї області.
Відповідно до обвинувального акту, місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення є м. Чернівці Чернівецької області.
Так, постановою першого заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_23 від 08.09.2017 року визначено підслідність в кримінальному провадженні №0000517 від 29.08.2017 року за СУ ГУНП в Чернівецькій області.
Підставою для зміни органу досудового розслідування було, зокрема, посилання на п. 2.1.12. Положення «Про органи досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України», затвердженого Наказом МВС України № 686 від 09 серпня 2012 року, який був діючий на момент вчинення кримінального правопорушення.
В даному випадку першим заступником прокурора Чернівецької області не змінювалась територіальна або предметна підслідність в кримінальному провадженні, а було визначено орган досудового розслідування, а саме СУ ГУНП в Чернівецькій області, який відповідно до вищевказаних норм кримінального процесуального закону мав право проводити досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Суд констатує, що дійсно вищевказана постанова першого заступника прокурора Чернівецької області не містить посилань на визначення підслідності за СУ ГУНП в Чернівецькій області через неефективність проведення досудового розслідування Заставнівським ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області.
Однак дана обставина не тягне за собою безумовне визнання доказів, зібраних під час досудового розслідування недопустимими. Досудове розслідування проводилось уповноваженим органом, якому у відповідності до ст. 216 КПК України підслідна дана категорія справ.
Крім того, розслідування по цій справі мало суспільний резонанс. Це підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема постановою слідчого про дослідження відеозапису на веб ресурсі ЗМІ «Чернівецький репортер», де файл відеозапису стосувався затримання ОСОБА_6 та був названий «КОРД затримав серійного розбійника».

Таким чином, суд відкидає твердження захисника про недопустимість доказів, через відсутність в матеріалах кримінального провадження постанови про доручення здійснення досудового розслідування кримінального провадження іншому органу досудового розслідування через неефективне здійснення досудового розслідування.

В судовому засіданні захисник вказала, що показання понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_24 між собою суттєво різняться.

Суд ставиться до цього критично та вважає доводи сторони захисту надуманими в частині ствердження очевидних протиріч між показами свідків. Судовим розглядом встановлено доведеність вини обвинуваченого саме за фактичними обставинами кримінального правопорушення, яке ставиться йому у вину. Це підтверджується сукупністю зібраних доказів, що свідчать на наявність події і складу кримінального правопорушення. Наявність незначної розбіжності у показах свідків щодо події вчиненого кримінального правопорушення, не тягне за собою процесуальних та правових наслідків, щодо їх суперечливості, достовірності та переконливості перед судом у їх правдивості. Згадані події відбувалися 06.09.2017 року, свідки допитані судом через значний проміжок часу, під час допиту судом свідків, останні наголошували про давність згадуваної події, та на той факт, що деталізовано події вони не пам`ятають.
Також на думку суду не було допущено порушень працівниками поліції під час проведення обшуку, які б давали підстави для сумнівів в його достовірності.
Експерт ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив суду, що він проводив експертизу вилученого під час обшуку пістолета турецького виробництва типу «Ekol Botan» і встановив, що він є вогнепальною зброєю. Послідовні та обґрунтовані покази експерта свідчать про те, що його висновок був складений відповідно до вимог чинного законодавства України, в ньому об`єктивно було встановлено, що вилучений у ОСОБА_6 пістолет є вогнепальною зброєю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує положення ч.2 ст.50 ККУкраїни, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчинення злочинів, як самим засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить з наступного.

Обставини відповідно до ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно із ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, одружений, раніше судимий, на обліку в КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» та в КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» не перебуває.

З врахуванням обставин, встановлених у кримінальному провадженні, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, реалізуючи принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, покарання необхідно призначити у вигляді позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 371-376, 395 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України ОСОБА_6 повинен періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не має право виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді застави.

Зарахувати в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_6 під вартою з 06 по 20 вересня 2017 року.

На підставі ст. 182 ч.11 КПК України після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_25 суму 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, внесену в якості застави згідно з квитанцією №0.0.849517941.1 від 15 вересня 2017 року на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області № 8745.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 9289 (дев`ять тисяч двісті вісімдесят дев`ять) гривень 18 (вісімнадцять) копійок.

Речові докази по справі:

- пістолет «Ekol Botan», який відповідно до постанови від 07.09.2017 року визнано речовим доказом (т.1 а.п.73-74) та який згідно з приймальним актом №163 від 13.09.2017 року (т.1 а.п.75) зберігається в камері схову речових доказів УЛМТЗ ГУНП в Чернівецькій області, знищити;

- корпус гранати з маркуванням «Л-30-87 Т» та підривник з маркуванням «131-86 УЗРГМ-2 583», які є гранатою РГД-5 (одна штука), які відповідно до постанови від 04.10.2017 року визнано речовим доказом (т.1 а.п.89-90) та які згідно з приймальним актом №195 від 04.10.2017 року (т.1 а.п.91) зберігаються в камері схову речових доказів УЛМТЗ ГУНП в Чернівецькій області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: