Справа № 755/7921/20
№ 1-кс/755/2718/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, із середньою освітою, не одруженому, працюючому неофіційно на будівництві, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у кримінальному проводженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003691 від 04.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 04.06.2020 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебував за адресою: м. Київ, вул. Братиславська 11, на паркувальному майданчику будівельного супермаркету «Епіцентр», де в цей час, був припаркований та зачинений автомобіль марки «Mitsubishi L200», державний номерний знак НОМЕР_1 та в цей час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, а саме - у зачинений багажний відсік автомобіля марки «Mitsubishi L200», державний номерний знак НОМЕР_1 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, ОСОБА_4 , приблизно о 15 годині 15 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Братиславська 11, підійшов до зачиненого багажного відділення автомобіля марки «Mitsubishi L200», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився на вищевказаному паркувальному майданчику та заздалегідь підготовленим предметом для вчинення кримінального правопорушення, а саме - ножицями, шляхом злому замка багажного відділення автомобіля марки «Mitsubishi L200», державний номерний знак НОМЕР_1 , відкрив багажний відділ. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 обрав об`єктом злочинного посягання майно потерпілої ОСОБА_8 , а саме: сумку чорного кольору, всередині якої знаходився компресор «Belauto», вартістю 1500 гривень 00 копійок; складний стілець, вартістю 200 гривень 00 копійок, а також, автомобільний домкрат, вартістю 1000 гривень 00 копійок, які останній дістав з багажного відділення автомобіля марки «Mitsubishi L200», державний номерний знак НОМЕР_1 , взяв до рук та направився у бік перетину вул. Сулеймана Стальського та вул. Братиславська, що в м. Києві. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму гривень 2700 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, а саме: протоколом огляду місця події від 04.06.2020 року; протоколом огляду місця події від 04.06.2020 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідків; речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження.

На підставі викладеного, беручи до уваги ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи обізнаним із мірою покаранням за вчинений ним злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місця проживання останніх, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме - не з`являтися за викликами до слідчого чи прокурора з метою затягування часу проведення досудового розслідування, що в свою чергу, може впливати на строки проведення досудового розслідування, може вчинити інше кримінальне правопорушення, необхідно застосувати до останнього запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, оскільки саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки підозра є обґрунтованою та підтверджується долученими до клопотання матеріалами. Крім того, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може впливати на потерпілого та свідків, шляхом підмовляння чи підкупу, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому, більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього. Зокрема, просив визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки проживає у місті Києві, має матір похилого віку, яка потребує його допомоги, працює неофіційно на будівництві, раніше не судимий. Підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на карантині, потрапив у скрутне матеріальне становище, що підштовхнуло його на вчинення даного злочину. Його підзахисний вину визнає, щиро кається. Крім того, щодо кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України, то у нього є сумніви, оскільки раніше такі діяння кваліфікувались за ч. 1 ст. 185 КК України. Підозра за ст. 185 КК України є обґрунтована і питання лише у її частині. Зокрема, ризик впливу на свідків відсутній, оскільки останні вже допитані. Крім того, ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, то доказів цьому немає. У зв`язку із вищенаведеним, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та зазначив, що вину визнає, щиро кається, зобов`язується з`являтися до слідчого за першим викликом.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Поряд з цим, положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою Цієї статті.

Стаття 176 КПК України регламентує, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження за клопотанням прокурора.

Крім того, вимогами ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий мотивує клопотання, свідчать про наявність обставин, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Так, відповідно до практики Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, 8eгieз А, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, що виправдати подальше розслідування або звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). Будь-яка особа стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального правопорушення.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені в клопотанні слідчого дані, з урахуванням долучених до клопотання доказів, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, і є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою розслідування кримінальної справи на підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання, що повинно підтвердити або розвіяти підозру.

Разом з тим, відповідно до частини першої ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, виключно, у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною другою ст.183 КПК України визначено перелік злочинів, підстав та умов, за наявності яких слідчий суддя має право задовольнити клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до якої тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, у разі, якщо особа переховувалася від органу досудового розслідування, перешкоджала кримінальному провадженню, тощо. Проте, таких обставин у матеріалах не встановлено. Зокрема, у матеріалах відсутні докази того, що ОСОБА_4 перешкоджав кримінальному провадженню, а доводи слідчого про ймовірні наміри порушити обов`язок щодо дотримання належної процесуальної поведінки, є неаргументованими та не підтверджуються даними, що містяться в матеріалах клопотання.

Поряд з цим, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує положення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтвердити існування такого ризику.

Враховуючи, що інших достатніх та обґрунтованих підстав, крім тяжкості злочину, у клопотанні слідчого не зазначено, слідчий суддя приходить до висновку, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу взяття під варту.

З огляду на вищезазначені обставини, враховуючи поряд з цим, що підозрюваний працює неофіційно, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві, слідчий суддя приходить до висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні, не дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, негативно впливати на хід розслідування справи кримінального провадження, а тому для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні, вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

А тому, клопотання слідчого щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, при цьому, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який з урахуванням вищезазначених ризиків у кримінальному провадженні, обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного, на даний час забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, одночасно з цим, слідчий суддя вважає за необхідне, згідно з положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_4 відповідні обов`язки.

За таких обставин, керуючись вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 208, 309, 310, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду залежно від стадії кримінального провадження з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, строком на 60 днів до 02 серпня 2020 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та роботи.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Копію ухвали для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: