Дата документу 30.04.2020 Справа № 554/3441/20
Провадження № 1-кс/554/5921/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 про надання дозволу на примусове відібрання експериментальних зразків, погоджене прокурором, за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000483 від 02.04.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із вище зазначеним клопотанням, яке мотивує наступним.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000483 від 03.04.2020 року за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу № 1525к від 30.11.2018 року ОСОБА_4 обіймає посаду прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області.

Приблизно в кінці березня 2020 року точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи поряд із продовольчим ринком «Кодак», який знаходиться у житловому масиві №4 міста Дніпро, в ході особистої зустрічі ОСОБА_4 висунув вимогу ОСОБА_6 щодо необхідності надання йому неправомірної вигоди у розмірі 3 000 (три тисячі) доларів США за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, зокрема, на службових осіб Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, за вжиття заходів щодо не притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , зокрема, за закриття кримінального провадження №0003218 від 24.12.2019 року за ч. 1 ст. 309 КК України.
У подальшому, 31 березня 2020 року, приблизно о 20 годині при особистій зустрічі в районі житлового масиву «Перемога», що знаходиться у м. Дніпро, ОСОБА_4 погрожував ОСОБА_6 повідомленням їй про підозру у скоєні злочину та обранням найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із альтернативою внесення застави у значному розмірі, внаслідок чого ОСОБА_6 буде тривалий час знаходитися в місці попереднього ув`язнення, а в подальшому їй буде призначено максимальне покарання за вказаний злочин. Свою протиправну вимогу ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що особисто знайомий із начальником слідчого відділу Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, підлеглі якого здійснюють досудове розслідування у зазначеному вище кримінальному проваджені. У разі надання грошових коштів ОСОБА_4 , вони, зокрема, будуть використані для впливу на вказаного начальника та слідчих для вирішення питання закриття даного кримінального провадження.
У подальшому, 17 квітня 2020 року, приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , ОСОБА_4 висунув останній вимогу щодо збільшення розміру неправомірної вигоди до 7 000 (семи тисяч) доларів США і почав погрожувати ОСОБА_6 кримінальною відповідальністю за більш тяжкий злочин, а саме передбачений ч. 3 ст. 307 КК України.
Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди, 23 квітня 2020 року, приблизно о 17 год. 20 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів розмірі 7 000 (сім тисяч) доларів США за вплив на прийняття рішень особами уповноваженими на виконання функцій держави, зокрема службових осіб Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, щодо закриття кримінального провадження №0003218 від 24.12.2019 за ч. 1 ст. 309 КК України.
24.04.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України у одержані неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

23.04.2020 року в ході проведення допиту ОСОБА_6 пояснила, що 23.04.2020 року ОСОБА_4 прибув до неї у квартиру, де перед отриманням неправомірної вигоди вживав, можливо, наркотичні засоби.

З огляду на це, з метою забезпечення повного і неупередженого досудового розслідування та, зокрема, встановлення факту вживання ОСОБА_7 наркотичних засобів та вчинення ним злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів (п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України), наразі виникла необхідність у проведенні судово-медичної (токсикологічної) експертизи.

З огляду на це, об`єктом біологічного походження, в якому можуть міститися хімічні речовини наркотичні засоби, які імовірно вживав ОСОБА_4 , є його кров.

Постанова про призначення судово-медичної (токсикологічної) експертизи була винесена слідчим СУ ТУ ДБР у м. Полтаві 28.04.2020 року.

23.04.2020 року на підставі постанови прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 було направлено до КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР» для проведення освідування.

Того ж дня, у КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР» ОСОБА_4 відмовився від проходження освідування, про що складений відповідний висновок.

Відтак, з метою повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу підозрюваного, обтяжують чи пом`якшують покарання, необхідно здійснити примусове відібрання біологічних зразків ОСОБА_4 , а саме зразків його крові.

На підставі викладеного, слідчий просить задовольнити заявлене клопотання.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Вказав, що слова сумнівного свідка не можуть слугувати підставою для відібрання ДНК для проведення експертизи. Він відмовився від освідування, бо це є його правом.
В судове засідання захисники підозрюваного повторно не з`явились, про час, дату та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. Адвокат ОСОБА_8 в надісланому повідомленні просив відкласти розгляд клопотання на іншу час і дату, але не раніше 05.05.2020 року.
Слідчим суддею, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду клопотання та враховуючи, що їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання, строк перебування клопотання на розгляді, визнано можливим розглянути клопотання за відсутності захисників, з дотриманням положень ст. 163 КПК України.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Судом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000483 від 03.04.2020 року за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

24.04.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України водержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

23.04.2020 року на підставі постанови прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 було направлено до КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР» для проведення освідування.

Того ж дня, у КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР» ОСОБА_4 відмовився від проходження освідування, про що складений відповідний висновок.

Постановою слідчого СУ ТУ ДБР у м. Полтаві від 28.04.2020 року призначено судово-медичну (токсикологічну) експертизу.

Згідно з ч. 2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 241 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.

Відповідно до ч. 1 ст.245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КПК України відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст. 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки, слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відібрання біологічних зразків примусово.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

Європейський суд з прав людини у справі «CASE OF SAUNDERS v. UNITED KINGDOM» вузько розтлумачив право не свідчити проти себе, зазначивши, що це правило не поширюється на використання у кримінальному провадженні матеріалів, які можуть бути отримані від обвинуваченого під примусом, а також матеріалів, які існують незалежно від волі підозрюваного (зокрема, документи, отримані на підставі ордера, змушування дихати в алкогольно-респіраторну трубку, аналізи крові, сечі, зразки шкіри для аналізу ДНК).

З огляду на це, системний аналіз положень КПК та окремих рішень ЄСПЛ, дозволяє зробити висновок про те, що фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 ЄКПЛ і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право(рішення у справі «Х та Y проти Нідерландів»), проте, такі втручання зазвичай є виправданими, відповідно до п.2 ст. 8 ЄКПЛ, як необхідні для запобіганням злочину («Тирадо Ортіс і Лосано Мартін»).

Біологічні зразки, ЄСПЛ розглядаються як фізичні чи об`єктивні проби, що використовуються у криміналістичному аналізі і до яких не застосовується право не свідчити проти себе («PG и JH проти Сполученого Королівства»), проте, такі процедури не повинні досягати мінімального рівня жорстокості, за якого вони становили б порушення ст. 3 ЄКПЛ («Тирадо Ортіс і Лосано Мартін»). Щоб одержати такі матеріали, зазвичай підозрюваного просять пасивно витримати незначне порушення його фізичної цілісності або отримують матеріал, який виробляється в процесі природної життєдіяльності організму («Сондерз проти Сполученого Королівства», без завдання ризику для здоров`я («Яллох проти Німеччини»). Окрім того, за національним законодавством, право не свідчити проти себе розуміється як право особи не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, та відмовитися відповідати на запитання у будь- який момент, отже під час здійснення відбирання біологічних зразків для експертизи у примусовому порядку, особа може скористатися вищезазначеним правом, лише під час відбирання зразків голосу та почерку.

Європейський суд з прав людини допускає можливість здійснення примусового отримання зразків для дослідження, водночас регламентуючи чіткі умови та порядок здійснення такого втручання.

З системного аналізу вище зазначених норм чинного законодавства та судової практики, вбачається, що передумовою для звернення сторони кримінального провадження із клопотання про примусове здійснення відібрання біологічних зразків є відмова особи надати дані зразки у добровільному порядку.

З огляду на вищенаведене, враховуючи обставини справи, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки для всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки та прийняття законних процесуальних рішень в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки, необхідно надати слідчому дозвіл на примусове відібрання у ОСОБА_4 біологічних зразків у вигляді зразків крові, з метою встановлення обставин, котрі підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та мають значення для досудового розслідування, а саме проведення судових експертиз.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.160-166,241,245,309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 про надання дозволу на примусове відібрання експериментальних зразків, погоджене прокурором, за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000483 від 02.04.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України - задовольнити.

Надати дозвіл слідчому Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 , із залученням, за необхідності, судово-медичного експерта, відповідних спеціалістів Національної поліції України або лікаря на примусове відібрання у ОСОБА_4 біологічних зразків у вигляді зразків крові.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Строк дії ухвали не може перевищувати одного місяця з дня її постановлення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя : ОСОБА_1