У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06.11.2019 року, якою

засудженому: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянину України, до засудження проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимому,

- відмовлено в умовно достроковому звільненні від подальшого відбування покарання.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06.11.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України.
_________________________________________________________________

Провадження 11-кп/812/174/20 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Категорія: в порядку вик. вироку Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Узагальнені доводи апелянта.

Апелянт вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи.

Вважає, що судом першої інстанції не були враховані всі дані, що свідчать про його виправлення.

Стверджує, що на даний час не допускає порушень, працевлаштований, має на утриманні хвору дитину.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. В строк відбування покарання засудженому зараховано строк попереднього ув"язнення з 14 серпня 2015 року по 25 січня 2016 року, виходячи з положень ч.5 ст.72 КК України в ред. Закону України №838-УІІІ від 26.11.2015 року.

З 07 грудня 2018 року ОСОБА_5 відбуває покарання у державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)"

Враховуючи дані про відбування ОСОБА_5 покарання, а саме те, що загалом за весь період відбування покарання він має 4 стягнення, які погашені в установленому порядку та 2 заохочення, суд прийшов до висновку, що підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, передбачені ст. 81 КК України, не знайшли свого підтвердження, тому суд прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення ухвали без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Статтею 81 КК України передбачені підстави, за яких може бути застосовано умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. В строк відбування покарання засудженому зараховано строк попереднього ув"язнення з 14 серпня 2015 року по 25 січня 2016 року, виходячи з положень ч.5 ст.72 КК України в ред. Закону України №838-УІІІ від 26.11.2015 року.
На момент розгляду клопотання судом першої інстанції засуджений вже відбув більше двох третин строку покарання призначеного судом.
Суд першої інстанції прийшовши до висновку, що підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, відмовив у задоволенні клопотання останнього.
Колегія суддів з даним висновком погоджується.
Так, згідно положень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У пункті 17 вказаної постанови роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.
Вказана норма вимагає від суду ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.
Суд першої інстанції зазначив, що оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_5 не доводять, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то його клопотання про умовно дострокове звільнення не підлягає задоволенню.
Так, як вбачається з матеріалів судового провадження засуджений ОСОБА_5 в період відбування покарання піддавався стягненням за: зберігання заборонених предметів 3 рази та за порушення форми одягу- 1 раз. ( а.с.п.10)
Також, із матеріалів судового провадження та особової справи ОСОБА_5 вбачається, що на засіданні комісії 06.11.2018 року розглядалося питання, про заміну не відбутої частини покарання більш м"яким покаранням та засудженому було відмовлено, також 06.11.2018 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та також ОСОБА_5 було відмовлено як такому, що не став на шлях виправлення.
З характеристики, затвердженої начальником державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)", вбачається, що засуджений ОСОБА_5 раніше перебував в державній установі «Райківецька виправна колонія№78» Хмельницької області, де характеризувався посередньо. В даній колонії відбуває покарання з 07 грудня 2018 року, працевлаштований, за допущене порушення режиму відбування покарання один раз притягувався до дисціплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення погашене в установленому порядку. На даний час дотримується норм, які визначають умови відбування покарань.

Дана характеристика була досліджена судом першої інстанції.
Так, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Аналізуючи наведене судом першої інстанції та дані особової справи засудженого, наявність протягом тривалого часу відбування покарання переважаючої кількості стягнень, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даного клопотання повністю дотримався вимог кримінального закону та інших нормативних актів, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5 , з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Так, згідно до вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, належним чином врахував умови, передбачені ст. 81 КК України для такого звільнення та погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що за період часу відбування покарання засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а тому вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 376,405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п ос т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06.11.2019 року, якою засудженому ОСОБА_5 , відмовлено в умовно достроковому звільненні від подальшого відбування покарання залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Судді: