Справа № 569/4370/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката- ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рівне, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи 23.06.2017 засудженим вироком Рівненського міського суду Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, 18.09.2018 звільнений від відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення і перевиховання не став, та знову вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності.
Зокрема, 10 жовтня 2018 року, близько 15:40 год., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку №15, що по вул.Льонокомбінатівська, в м. Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, проник до незачиненого автомобіля марки «Folkswagen Lt 28», д.н.з. « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 , звідки таємно викрав належний останньому мобільний телефон марки «Sony Xperia X» вартістю 4656,02 грн., чим завдав потерпілому майнової шкоди у вказаному розмірі.
Продовжуючи свої злочинні дії, 21 лютого 2019 року, приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні торгового залу супермаркету «Новус», який знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Богоявленська, 24, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, діючи повторно, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку працівників та відвідувачів супермаркету, шляхом вільного доступу, намагався таємно викрасти із торгових полиць супермаркету належні ТзОВ «Новус Україна» продукти харчування, а саме: дві шоколадки «Simon Coll» вартістю 139 грн. кожна на загальну суму 278 грн. та чай чорний «Сhelton» вартістю 184,00, на загальну суму 323 грн.
Однак, довести злочин до кінця та розпорядитися викраденим майном ОСОБА_4 не вдалося з причин, що не залежали від його волі, оскільки останній був зупинений охороною магазину за мажами касової зони із викраденим майном.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину, підтвердив обставни, які зазначені у вироці. Зазначив, що 10 жовтня 2018 року, перебуваючи поблизу будинку №15, що по вул.Льонокомбінатівська, в м. Рівне, проник до незачиненого автомобіля звідки викрав мобільний телефон.
21 лютого 2019 року, перебуваючи у приміщенні торгового залу супермаркету «Новус», скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку працівників та відвідувачів супермаркету, намагався викрасти із торгових полиць супермаркету продукти харчування. У вчиненому щиро кається, просить застосувати відносно нього ст. 75 КК України.
Представник потерпілого ТзОВ «НОВУС Україна» у кримінальному провадженні адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, однак подав до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, щодо міри покарання обвинуваченому покладаються на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_8 підтримав покази обвинувачено, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду. Цивільний позов просив залишити без розгляду, оскільки обвинувачений шкоду відшкодував в повному обсязі.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому злочині, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з"ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз"яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в суді. Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 185 КК України які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, які виразились закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів згідно ст.12 КК України, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, не працює, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання не встановлено; у відповідності зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання суд вважає щире каяття, повне визнання вини? відшкодування збитків.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 виключно у виді позбавлення волі, оскільки не знаходить достатніх підстав для призначення покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, або призначення покарання нижче від нижчої межі, згідно ст. 69 КК України. Призначаючи покарання у виді позбавлення волі на певний термін суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, вважає, що призначення такого покарання буде достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Враховуючи, що ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні декількох кримінальних правопорушень то покарання йому слід призначити окремо за кожне із них, після чого за сукупністю злочинів визначити покарання відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Так, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Заявлений по справі цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення шкоди, заподіяної злочином, підлягає залишенню без розгляду.
Судові витрати у справі за проведення судових експертиз, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в сумі 1430 грн.
Речові докази по справі вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому наступне покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
-за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
Застосувати до засудженого ОСОБА_4 захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 22 листопада 2019 року.
Цивільний позов ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної злочином - залишити без розгляду.
Відповідно ч.2 ст.124 КПК України, стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 1430 грн.
Речові докази: спецпакет №3673090, в якому знаходяться 3 фрагмети сліду пальців рук, вилучені 10.10.2018 року, в ході огляду автомобіля, та спецпакет №3673091, в якому знаходиться дактилокарта - знищити
DVD диски з відеозаписами - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази, які повернуті потерпілим залишити останнім.
На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд.
Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1