Справа № 550/1072/19
Провадження №1-кп/550/18/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
адвоката - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Чутове Полтавської області обвинувальний акт по кримінальному провадженню за №0000218 від 27.06.2019 року у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Чутівського району Полтавської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, не працюючого, учасника АТО, із середньою-спеціальною освітою, раніше судимого:
- 18.11.2016 Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу 850,00 грн;
- 03.10.2017 Чутівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Рішення про звільнення від відбування покарання наразі не прийнято;

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, -

у с т а н о в и в:
Епізод № 1. 26.06.2019, близько 15:30 год., ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись в будинку ОСОБА_6 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, з гаманця, який лежав на холодильнику в коридорі будинку таємно викрав належні потерпілому грошові кошти в сумі 800 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду № 1 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, поєднана з проникненням в житло.
Епізод № 2. 28.06.2019, близько 17:00 год., ОСОБА_4 , діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу свого батька - ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу таємно викрав з подвір`я мідний електричний силовий кабель "КГ 4х4" в гумовій ізоляції, довжиною 35 метрів 30 сантиметрів, вартістю 409 грн. 83 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду № 2 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.
Епізод № 3. 01.07.2019, близько 18:00 год., ОСОБА_4 , діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу свого батька- ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу таємно викрав з приміщення гаражу належний потерпілому велосипед "Дорожник Люкс" , вартістю 1278 грн. 34 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду № 3 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину по епізоду № 1 визнав частково і повідомив суду, що 26.06.2019 прийшов до свого колишнього сусіда ОСОБА_6 , щоб позичити гроші. ОСОБА_4 зайшов на подвір`я, а потім в хату, яка була не замкнена. В коридорі почав гукати господарів, але ніхто не вийшов. Після чого він побачив на холодильнику гаманець, з якого виглядали гроші. Обвинувачений взяв без дозволу ОСОБА_6 з гаманця 800 грн. і пішов.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину по епізоду № 1, суд вважає, що його вина доведена зібраними у справі й перевіреними в судовому засіданні доказами, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні: показаннями потерпілого ОСОБА_6 , а також дослідженими в судовому засіданні документами.
Зокрема потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що влітку 2019 року (точної дати він не пам`ятає) йому зателефонувала сусідка ОСОБА_7 і запитала, чому до них приходив ОСОБА_4 . На що ОСОБА_6 здивувався і повідомив, що не бачив, як до них приходив обвинувачений. Після дзвінка ОСОБА_6 прийшов додому і виявив, що в нього пропали 800 грн., які лежали в гаманці на холодильнику. В подальшому ці кошти повернув батько ОСОБА_4 .
Крім показань обвинуваченого, потерпілого винність ОСОБА_4 у вищевказаному злочині по епізоду № 1 також підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, що надані стороною обвинувачення:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.06.2019, відповідно до якого слідчий СВ Чутівського ВП Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 прийняв усну заяву від ОСОБА_6 про те, що 26.06.2019 з 15:00 год по 17:00 год. невідома особа шляхом відчинення незамкнених дверей проникла до його будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала грошові кошти в сумі 800 грн. (т. 1 а.с. 149-150);
- копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.03.2019 р. та копією технічного паспорту на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 , згідно яких вказаний будинок належить потерпілому ОСОБА_6 (т.1 а.с.153-156 );
- заявою ОСОБА_6 від 27.06.2019, згідно якої він надав дозвіл працівникам поліції на проведення огляду належного йому господарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.158);
- протоколом огляду місця події від 27.06.2019 яким зафіксовано місце скоєння злочину, а саме домогосподарство ОСОБА_6 та вилучено на вхідних дверях будинку та на ламінованій поверхні талону папілярні малюнки пальців рук (т.1 а.с.159-161);
- висновком експерта № 967 від 08.07.2019 яким встановлено, що слід папілярного узору пальцями правої руки розміром по вісях: 21х44 мм, залишений відповідно великим пальцем правої руки, особи дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.164-170).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину по епізоду № 2 визнав частково і повідомив суду, що він проживає разом і батьком ОСОБА_4 28.06.2019 він узяв без відома батька мідний електричний кабель, який намагався здати на металобрухт. Батько був сердитий на нього, тому повідомив про цей факт в поліцію.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину по епізоду № 2, суд вважає, що його вина доведена зібраними у справі й перевіреними в судовому засіданні доказами, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні: показаннями потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_9 , а також дослідженими в судовому засіданні документами.
Зокрема потерпілий ОСОБА_4 суду повідомив, що після того, як влітку 2019 виявив, що з господарства зник електричний кабель повідомив про це в поліцію. Кабель повернули йому працівники поліції та повідомили, що цей кабель залишив в автомобілі таксі його син ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що він працює таксистом. В другій декаді літа 2019 року його викликав в с. Вільхуватка Чутівського району Полтавської області ОСОБА_4 . Він забрав обвинуваченого біля школи і підвіз до одного з дворів в с. Вільхуватка Чутівського району Полтавської області. ОСОБА_4 виніс з двору провід. На запитання чи він не викрав його, відповів, що ні. Вони поїхали разом в смт. Чутове Полтавської області з метою здати цей провід на металобрухт, але ОСОБА_4 не зміг цього зробити, оскільки пункти прийому були зачинені. ОСОБА_4 повідомив йому, що хоче їхати в м. Валки Харківської області. Свідок позичив обвинуваченому 50 грн. на дорогу та залишив кабель у себе. ОСОБА_9 сказав ОСОБА_4 , що після того, які він поверне борг, отримає кабель. Вночі приїхали працівники поліції, яким він добровільно видав вказаний кабель.
Крім показань потерпілого, свідка, винність ОСОБА_4 у вищевказаному злочині по епізоду № 2 також підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, що надані стороною обвинувачення:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 28.06.2019, відповідно до якого ДОП Чутівського ВП Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 прийняв усну заяву від ОСОБА_4 про те, що в період часу з 18:00 год. 27.06.2019 по 18:00 год. 28.06.2019 невідома особа вчинила крадіжку мідного кабелю довжиною близько 30 метрів з території його домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с. 174-175);
- заявою ОСОБА_4 від 28.06.2019, згідно якої він надав дозвіл працівникам поліції на проведення огляду належного йому господарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.177);
- протоколом огляду місця події від 28.06.2019 з фототаблицями до нього, яким зафіксовано місце скоєння злочину, а саме домогосподарство ОСОБА_4 (т.1 а.с. 178-180);
- заявою ОСОБА_9 про добровільну видачу працівникам поліції мідного електричного кабелю, який йому залишив ОСОБА_4 (т.1 а.с.183);
- протоколом огляду речей від 30.06.2019 з фототаблицями до нього, в ході якого оглянуто та вилучено електричний кабель чорного кольору довжиною 35 метрів 30 сантиметрів, що добровільно видав ОСОБА_9 (т.1 а.с. 184-187);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.08.2019 з фототаблицями до нього за участю підозрюваного ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_4 , під час якого обвинувачений на місці скоєння злочину розповів про обставини вчинення крадіжки електричного кабелю у потерпілого (т.1 а.с. 196-204). Показання, надані обвинуваченим ОСОБА_4 під час слідчого експерименту в частині викрадення електричного кабелю повністю узгоджуються із показаннями, наданими останнім в ході судового розгляду, а тому даний доказ суд вважає належним та допустимим ;
- речовим доказом по справі - мідним електричним силовим кабелем " КГ4х4" в гумовій ізоляції, що переданий під схоронну розписку потерпілому ОСОБА_4 (т.1 а.с. 188-189).
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 2122 від 08.07.2019, яким встановлено, що ринкова вартість мідного електричного силового кабелю "КГ 4х4" в гумовій ізоляції довжиною 35м 30 см., з урахуванням зносу, становить 409,83 грн. (т.1 а.с. 190-195);
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину по епізоду № 3 не визнав і повідомив суду, що він і його батько користувались велосипедом "Дорожник Люкс". 01.07.2019 він узяв без відома батька з господарства цей велосипед і поїхав відпочивати на річку. Після чого залишив велосипед поблизу річки, а сам пішов.
Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину по епізоду № 3, суд вважає, що його вина доведена зібраними у справі й перевіреними в судовому засіданні доказами, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні: показаннями потерпілого ОСОБА_4 , а також дослідженими в судовому засіданні документами.
Зокрема потерпілий ОСОБА_4 суду повідомив, що після того, як влітку 2019 року виявив, що з господарства пропав велосипед "Дорожник Люкс", який має цінність для нього, як пам`ять про покійну дружину, повідомив про це в поліцію.
Крім показань потерпілого, допитаного у судовому засіданні, винність ОСОБА_4 у вищевказаному злочині по епізоду № 3 також підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, що надані стороною обвинувачення:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01.07.2019, відповідно до якого начальник СРПП № 3 Чутівського ВП Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 прийняв усну заяву від ОСОБА_4 про те, що 01.07.2019 з 15:00 год. по 18:00 год. невідома особа викрала з приміщення літньої кухні велосипед жіночого типу з рамою зеленого кольору з його домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с. 213-214);
- копією технічного паспорту на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , згідно якого власником вказаного будинку зазначено ОСОБА_4 (т.1 а.с.215-216 );
- заявою ОСОБА_4 від 01.07.2019, згідно якої він надав дозвіл працівникам поліції на проведення огляду належного йому господарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.219);
- протоколом огляду місця події від 01.07.2019 з фототаблицями до нього, яким зафіксовано місце скоєння злочину, а саме домогосподарство ОСОБА_4 (т.1 а.с.220-225);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 2132 від 07.07.2019, яким встановлено, що ринкова вартість велосипеду "Дорожник Люкс" станом на 01.07.2019, з урахуванням зносу, становить 1278,34 грн.(т.1 а.с. 232-237);
- заявою ОСОБА_4 від 03.07.2019 про добровільну видачу велосипеду зеленого кольору (т.1 а.с. 226);
- протоколом огляду речей від 03.07.2019 з фототаблицями до нього, в ході якого оглянуто та вилучено велосипед "Дорожник Люкс" зеленого кольору, що добровільно видав ОСОБА_4 (т.1 а.с. 227-229);
- речовим доказом по справі - велосипедом "Дорожник Люкс" зеленого кольору, що переданий під схоронну розписку потерпілому ОСОБА_4 (т.1 а.с. 230-231).
Суд не погоджується з доводами захисту з приводу того, що ОСОБА_4 не вчиняв крадіжку велосипеда, оскільки вважає його спільною сумісною власністю з батьком - потерпілим ОСОБА_4 виходячи з наступного.
Як встановлено судом із пояснень потерпілого ОСОБА_4 , він не давав дозволу сину ОСОБА_4 на користування велосипедом та добровільно, без будь-якого примусу повідомив про крадіжку до поліції.
Даний факт підтверджено протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01.07.2019, відповідно до якого начальник СРПП № 3 Чутівського ВП Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 прийняв усну заяву від ОСОБА_4 про те, що 01.07.2019 з 15:00 год. по 18:00 год. невідома особа викрала з приміщення літньої кухні велосипед жіночого типу з рамою зеленого кольору з його домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому потерпілий ОСОБА_4 повідомив суду, що одразу, як виявив відсутність велосипеда, запідозрив сина, так як він на той час зловживав спиртними напоями, не працював та подібні випадки крадіжок траплялись раніше.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 за епізодом № 1 крадіжки майна, належного потерпілому ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення крадіжки повторно, шляхом проникнення до житла.
Суд не погоджується з даною кваліфікацією виходячи з наступного.
Обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні злочину по епізоду № 1 визнав частково, зазначивши, що крадіжку грошових коштів, належних ОСОБА_6 , він вчинив в той час, коли зайшов через незамкнені двері до будинку потерпілого з метою позичити гроші. Коли погукав господарів і ніхто не вийшов, побачив на холодильнику гаманець, з якого виглядали гроші. Після чого він узяв ці кошти і вийшов з будинку. Обвинувачений наголошував на тому, що коли заходив до будинку, наміру викрасти гроші у нього не було. І лише після того, як він побачив гаманець на холодильнику, який розташований одразу при вході до будинку і зрозумівши, що сусіда в будинку не має, узяв ці гроші. Потерпілий ОСОБА_6 також підтвердив суду, що односелець ОСОБА_4 неодноразово приходив до нього з метою позичити гроші. Він позичав кошти ОСОБА_4 , який завжди повертав борг. Потерпілий підтвердив також ту обставину, що двері до його будинку, коли він вдома, ніколи не замикаються. В день крадіжки він міг бути на подвір`ї свого домогосподарства, а тому міг і не чути, як його погукав ОСОБА_4 . Натомість, стороною обвинувачення не надано жодного належного та допустимого доказу, які б спростували зазначені показання.
Згідно з вимогами ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому статтею 225 цього кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що самі по собі зізнавальні показання ОСОБА_4 , надані ним під час слідчого експерименту 08.08.2019 року не можуть бути належним та допустимим доказом факту проникнення обвинуваченого до житла потерпілого з метою крадіжки, оскільки вони надавались слідчому підозрюваним ОСОБА_4 без участі захисника та категорично заперечуються обвинуваченим в суді. Вищевказані дані протоколу слідчого експерименту від 08.08.2019 (т.1 а.с. 196-204) не узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема поясненнями допитаних в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 і потерпілого ОСОБА_6 щодо можливості безперешкодного та правомірного перебування ОСОБА_4 в житлі та господарстві потерпілого в день крадіжки.
З урахуванням наведеного, суд визнає недопустим використання протоколу слідчого експерименту від 08.08.2019 з фототаблицями до нього за участю підозрюваного ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 , під час якого обвинувачений на місці скоєння злочину розповів про обставини вчинення крадіжки грошових коштів у потерпілого (т.1 а.с. 196-204), на доведення винуватості наявності в діях ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення до житла ОСОБА_6 з метою викрадення грошових коштів.
При вирішенні питання про наявність чи відсутність ознаки проникнення до житла при вчиненні ОСОБА_4 крадіжки грошових коштів у потерпілого ОСОБА_6 вирішальним є встановлення того, з якою метою ОСОБА_4 потрапив до житла потерпілого.
Як вже зазначалось, стороною обвинувачення не спростовано позиції захисту з приводу того, що обвинувачений увійшов до подвір`я і будинку потерпілого з метою позичити, а не викрасти гроші. Тобто, умисел на крадіжку виник у обвинуваченого лише після того, як він потрапив до будинку потерпілого через незамкнені двері і не виявив останнього в будинку.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України не знайшло свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження під час судового розгляду.
З урахуванням наведених вище обґрунтувань, суд визнає недопустимим використання протоколу слідчого експерименту від 08.08.2019 з фототаблицями до нього за участю підозрюваного ОСОБА_4 , під час якого останній на місці скоєння злочину розповів, про обставини вчинення крадіжки велосипеда у потерпілого (т.1 а.с. 196-204), оскільки надані під час слідчого експерименту показання не узгоджуються з показаннями, наданими обвинуваченим під час судового розгляду. Проте суд зауважує, що інші, зібрані по справі докази, в тому числі показання потерпілого ОСОБА_4 , його повідомлення про крадіжку в поліцію, в повній мірі підтверджують факт вчинення обвинуваченим крадіжки велосипеда з господарства батька.
Суд зауважує, що по епізоду № 1 кваліфікуюча ознака повторність в діях ОСОБА_4 відсутня виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 32 КК повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Згідно із ч. 4 ст. 32 КК повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.
Частина 1 ст. 88 КК передбачає, що особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.
При цьому відповідно до ч. 1 ст. 78 КК після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.
З огляду на положення ч. 3 ст. 75, ч. 1 ст. 78, ч. 1 ст. 88 та п. 1 ст. 89 КК особа, засуджена зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК без призначення додаткового покарання, якщо суд не направить її для відбування призначеного покарання згідно з ч. 2 ст. 78 КК, вважається такою, що має судимість, лише з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до закінчення зазначеного у цьому вироку іспитового строку.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 03.10.2017 ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Іспитовий строк у засудженого за цим вироком спливав 02.04.2019.
При цьому у даному кримінальному провадженні встановлено, що перший епізод злочинної діяльності ОСОБА_4 мав місце 26.06.2019, тобто не в період іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про відсутність існування у ОСОБА_4 на момент вчинення нового злочину судимості за попереднім вироком.
Водночас суд зауважує, що з метою кваліфікації злочину наявність чи відсутність ознаки повторності необхідно встановлювати, виходячи з тих обставин, які існували на час вчинення злочину.
Окрім того, суд ураховує й те, що відомостей про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання або про вчинення ОСОБА_4 нового злочину протягом іспитового строку з призначенням йому вироком суду, що набрав законної сили, покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК, матеріали кримінального провадження не містять.
Враховуючи викладене й оскільки на час вчинення ОСОБА_4 крадіжки грошових коштів у потерпілого ОСОБА_6 (26.06.2019) обвинувачений відповідно до ч. 1 ст. 88, п. 1 ч. 1 ст. 89 КК вже не мав судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у його діях відсутня ознака повторності за статтею 185 КК України, як про це вказано в обвинуваченні.
З урахуванням наведеного, суд з огляду на вимоги ст. 62 Конституції України, а також ч. 4 ст. 17 КПК України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_4 по епізоду № 1 із ч.3 ст.185 КК України на ч.1 цієї статті, виключивши із обвинувачення посилання на вчинення крадіжки повторно, шляхом проникнення до житла.
Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_4 винен у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 185 КК України, за що підлягає покаранню.
Судом умисні дії ОСОБА_4 по епізоду № 1 кваліфікуються за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викраденні чужого майна (крадіжка), а по епізодам № 2,3 - за ч.2 ст. 185 КК України, крадіжка, вчинена повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, керуючись ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів суд виходить з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також їх особливостей та обставин вчинення. Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочини середньої тяжкості з корисливих мотивів, чим заподіяв потерпілим матеріальну шкоду.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого судом встановлено, що за місцем проживання він характеризується негативно, брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд не вбачає.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Суд зазначає, що підстави для врахування рецидиву злочинів, як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відсутні, оскільки ця обставина була врахована при кваліфікації злочинів.
З урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, їх наслідків і даних про особу обвинуваченого, який є учасником АТО, відшкодував шкоду шляхом повернення викраденого майна, думку потерпілих, що просять обвинуваченого суворо не карати, досудової доповіді органу пробації про обвинуваченого, відповідно до якої виправлення ОСОБА_4 без обмеження чи позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства, суд відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК України вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді арешту, тобто найменш тяжкого виду покарання, передбаченого санкцією найбільш тяжкого злочину із вчинених, а саме: ч. 2 ст. 185 КК України і вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_4 не є особою, до якої згідно вимог ч.3 ст. 60 КК України арешт не може бути застосований.
Суд вважає, що ОСОБА_4 слід відбувати покарання реально та не погоджується із думкою захисника про можливість призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України метою покарання є виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Статтею 65 КК України визначено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкціях частин статей Особливої частини КК, які передбачають відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини КК, із врахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особу винного, та усіх обставин справи. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вже зазначалось, при призначенні ОСОБА_4 покарання суд, зокрема, урахував, що він добровільно відшкодував шкоду, внаслідок чого потерпілі просять суворо не карати обвинуваченого, який є учасником АТО та сином потерпілого ОСОБА_4 . З огляду на ці обставини суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді арешту - різновиду позбавлення волі, але на короткий строк, тобто найменш тяжкого виду покарання, передбаченого санкцією найбільш тяжкого злочину із вчинених, а саме: ч. 2 ст. 185 КК України.
Разом з тим суд вважає, що покарання слід відбувати ОСОБА_4 реально, оскільки останній уже звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак знову вчинив злочини - три епізоди крадіжок, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив та вперто не бажає стати на шлях виправлення.
Також суд наголошує на тому, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів повністю не визнав, та, врахувавши його пояснення, дійшов висновку, що ОСОБА_4 своїми показаннями про невизнання вини в суді по епізодам крадіжок майна, з господарства свого батька ОСОБА_4 , має намір пом`якшити відповідальність чи уникнути її за вчинене та використав таке поводження як спосіб захисту.
Суд також звертає увагу, що до засуджених, які відбувають арешт, не може застосовуватися звільнення від відбування покарання з випробуванням (стаття 75 КК України).
Зі змісту ч.3 ст. 78 КК України вбачається, що покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього кодексу призначається лише у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину.
Оскільки ОСОБА_4 був раніше засуджений 03.10.2017 вироком Чутівського районного суду Полтавської області за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, а інкриміновані йому злочини за ч.ч. 1,2 ст. 185 КК України скоїв після закінчення іспитового строку за попереднім вироком, тому суд не вбачає підстав для застосування у даній справі при призначенні покарання вимог ст. 71 КК України, як про це вказував прокурор в своїй промові в судових дебатах.
Покарання ОСОБА_4 слід призначати лише за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст. 70 КК України.
У відповідності до ч.2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Чутівського районного суду Полтавської області від 15.08.2019 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк 60 днів до 10.10.2019. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 30.08.2019 було продовжено дію запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 60 днів по 28.10.2019. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 16.12.2019 було змінено раніше обраний запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту на нічний домашній арешт строком 60 днів до 13.02.2020.
Враховуючи, що суд дійшов висновку, що покарання у вид арешту ОСОБА_4 слід відбувати реально, з огляду на те, що обвинувачений раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак знову вчинив злочини - три епізоди крадіжок, суд вважає, що існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому до набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.
Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 2 (два) місяці;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Речові докази по справі : мідний електричний силовий кабель "КГ 4х4" в гумовій ізоляції, велосипед "Дорожник Люкс", що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 вважати повернутими за належністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 942 грн. 06 коп. в рахунок відшкодування витрат на залучення експертів.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання з часу затримання.
Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу, залишити раніше обраний - нічний домашній арешт за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:
-прибувати до суду за першою вимогою ;
-заборонити обвинуваченому залишати місце свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня;
-повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
-не відлучатися з с. Вільхуватка Чутівського району Полтавської області без дозволу суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати потерпілим, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя Чутівського районного суду
Полтавської області
ОСОБА_1