ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 450/1357/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/364/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 р. Колегія суддів х Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Потерпілого ОСОБА_12

Представника потерпілих ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 07 листопада 2019 року,-

В с т а н о в и л а :

Цією ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, громадянину України, українцю, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 11 листопада 2019 року по 09 січня 2020 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Чернівці, громадянину України, українцю, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 11 листопада 2019 року по 09 січня 2020 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Львова, громадянину України, українцю, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 11 листопада 2019 року по 09 січня 2020 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю м. Ленінград (СРСР), громадянину Російської Федерації, росіянину, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 11 листопада 2019 року по 09 січня 2020 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцю м. Борщів Тернопільської області, громадянину України, українцю, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, з 11 листопада 2019 року по 09 січня 2020 року включно.

У задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_17 , захисника ОСОБА_18 про зміну обвинуваченому ОСОБА_17 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_19 про зміну обвинуваченому ОСОБА_16 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

У задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, домашній арешт відмовлено.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді застави.

Вказані вимоги мотивує тим, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не надано жодного доказу на їхнє підтвердження, тому суд повинен був відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу.

Зазначає, що обвинувачення щодо ОСОБА_6 є сфальсифікованим, як і всі докази у справі на їх підтвердження, так само як і підозра, що є необґрунтованою.

Вказує, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02.02.2017 року щодо ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави 1 440 000грн., що була одразу ж внесена, але вказана обставина залишена поза увагою суду.

Вважає, що судом не враховано стан здоров`я обвинуваченого, а його незаконне тривале утримання під вартою є способом впливу з метою визнання ним вини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просять ухвалу суду скасувати, захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтримали подану ОСОБА_6 апеляційну скаргу та просять її задовольнити; представника потерпілих ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_12 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Так, на розгляді у Шевченківському районному суді м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27 - п.п.1, 5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15 -п.п.1, 5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27-ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України

Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 по 09 січня 2020 року включно, оскільки до спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин завершити не представляється можливим, зокрема не завершено дослідження доказів.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, суд мотивував своє рішення тим, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, що є особливо тяжкими, ризики, визначені в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та його продовження на даний час не зменшилися, оскільки, зважаючи на санкцію статті обвинувачення, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином, що свідчить про обґрунтованість застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування даного запобіжного заходу щодо обвинувачених або його зміни.

При цьому суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, що є особливо тяжкими, зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого не є можливим, з метою недопущення ухилення обвинуваченим від суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до двох місяців, зокрема до 09 січня 2020 року.

Крім того, оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обвинувачується ще й інші особи, а отже існує ризик вільного їх спілкування, що перешкоджатиме кримінальному провадженню, а також існує ризик незаконного впливу на свідків з боку обвинуваченого.

З таким висновком суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Судом в повній мірі та у визначеному законом порядку враховано всі обставини при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки.

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Також розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд прийшов до вірного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ..

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Оцінюючи доводи апелянта про необґрунтованість клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з мотивів, що таке не підтверджується доказами, то колегія суддів вважає їх надуманими оскільки у матеріалах провадження містяться достатні дані, що поза розумним сумнівом з достатньою переконливістю доводять його обґрунтованість та об`єктивно зв`язують обвинуваченого з інкримінованими йому правопорушеннями та підтверджують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також посилання апелянта на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 02.02.2017 року, якою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 1 440 000 грн. та її фактичне внесення у визначеному судом розмірі не може бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, такий запобіжний захід із визначенням розміру застави обирався щодо ОСОБА_6 у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000814 від 29 серпня 2016 року. В даному випадку, оскаржуваною ухвалою суду було продовжено запобіжний захід, обраний вже на підставі іншої ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 03 лютого 2017 року, який в подальшому обвинуваченому, у встановленому законом порядку, ухвалами слідчого судді, суду продовжувався у виді тримання під вартою без визначення застави.

Також, що стосується інших доводів апеляційної скарги щодо пред`явленої підозри ОСОБА_6 , то такі належить досліджувати та давати їм оцінку під час розгляду даного кримінального провадження під час розгляду його по суті.

При цьому у п.23 рішення ЄСПЛ у справі Проніна проти України суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 07 листопада 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи