Справа № 461/9022/19
Провадження № 1-кс/461/3187/20
УХВАЛА
18.05.2020 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -
Слідчий слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Львівської області ОСОБА_9 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, яке вилучене 14.05.2020 в ході затримання останнього а саме:
- паспорт громадянина України в обкладинці серії НОМЕР_1 , виданий на його прізвище з ідентифікаційним кодом НОМЕР_2 );
- особистий мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з абонентським номером НОМЕР_5 з логічною системою захисту (код доступу ОСОБА_4 повідомити відмовився);
- Банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_6 ;
- Паспорт громадянина України в обкладинці серії НОМЕР_7 виданий на прізвище ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ідентифікаційним кодом НОМЕР_8 ;
- Копію паспорта на прізвище ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), у невстановлений час виготовили завідомо підроблений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 30.04.2009, зареєстрований в реєстрі за №1995 (відповідно до якого вказана квартира на праві приватної власності належала ОСОБА_8 ), паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , серії НОМЕР_9 , та паспорт громадянина України ОСОБА_12 , серії НОМЕР_10 , шляхом вклеювання фотокарток ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вищевказані паспорти.
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу ОСОБА_6 , 08.05.2020 перебуваючи у офісі приватного нотаріуса ЛМНО ОСОБА_13 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи на виконання вказівок ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , використовуючи заздалегідь підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_10 , видаючи себе за ОСОБА_12 , звернувся щодо нотаріального посвідчення підпису на заяві про згоду на продаж дружиною квартири АДРЕСА_1 .
В подальшому, 14.05.2020 ОСОБА_7 на виконання попереднього узгодженого плану прибула із м. Києва до м. Львова, де у невстановлені дату та час, отримала у ОСОБА_4 та ОСОБА_4 заздалегідь підроблений паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_8 , серії НОМЕР_9 , договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 30.04.2009, зареєстрований в реєстрі за №1995 (відповідно до якого вказана квартира на праві приватної власності належала ОСОБА_8 ) та направилася до офісу приватного нотаріуса ЛМНО ОСОБА_14 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Приблизно о 18.00 ОСОБА_7 перебуваючи у даному приміщені з метою протиправного відчуження вищевказаної квартири в користь ОСОБА_15 уклала договір купівлі-продажу, який зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_14 в реєстрі за №829, та на підставі якого о 18.23 год. вказаним приватним нотаріусом внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно та зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_15 .
Своїми протиправними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та інші невстановлені особи, заподіяли ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на суму 727 600,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненій за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України.
14 травня 2020 року о 18 годин 51 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
14.05.2020 в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 у останнього в ході особистого обшуку в сумці виявлено та вилучено вищевказані речі.
15 травня 2020 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Всі вищеперелічені документи, які були вилучені в ході цього обшуку також мать доказове значення, оскільки містять інформацію щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним заволодінням об`єктами нерухомості, що є предметом дослідження у вказаному кримінальному провадженні.
Тому, враховуючи що вилучені в ході обшуку документи відповідають вимогам ч.1 ст.98 КПК України, їх разом із іншими предметами визнано та прилучено до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.
Слідчий в судове засідання не прибув, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, клопотання про арешт майна підтримує та просить таке задоволити.
Слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності особи, якій належить майно.
Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Частиною 2 ст. 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
А згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо , щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукувані, пристосовані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Частинами 1,2,3 та 6 ст.170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення , забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, вважаю, що з метою збереження речових доказів, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України,
клопотання клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 - задоволити.
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, яке вилучене 14.05.2020 в ході затримання останнього а саме:
- паспорт громадянина України в обкладинці серії НОМЕР_1 , виданий на його прізвище з ідентифікаційним кодом НОМЕР_2 );
- особистий мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з абонентським номером НОМЕР_5 з логічною системою захисту (код доступу ОСОБА_4 повідомити відмовився);
- Банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_6 ;
- Паспорт громадянина України в обкладинці серії НОМЕР_7 виданий на прізвище ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ідентифікаційним кодом НОМЕР_8 ;
- Копію паспорта на прізвище ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1