Провадження № 1-в/317/25/2020
Справа № 317/176/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.02.2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області звернулась адвокат ОСОБА_6 з клопотанням про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 28.06.2017 року ОСОБА_5 був засуджений вироком Промишленного районного суду м.Курськ за ч.3 с.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2018 р. вирок Промишленнного районного суду м. Курськ РФ від 28.06.2017р. приведений у відповідність із законодавством України, згідно якої ОСОБА_5 вважається засудженим у відповідності до законодавства України за ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_5 відбуває покарання з 21.03.2017 р.

З 07.11.2019р. ОСОБА_5 відбуває покарання у Державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)».

Відповідно до ст.12 КК України, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

Станом на 16.01.2020 р. ОСОБА_5 відбув половину призначеного строку покарання, а саме:

з урахуванням застосованої ч.5 ст.72 КК України за період з 21.03.2017р. по 28.06.2017р. включно відбуто 6 місяців та 18 днів

з 29.01.2017р. по 16.01.2020р. включно відбуто 2 роки 6 місяців та 18 днів,

а всього відбуто 3 роки 1 місяць 5 днів, що становить більше половину призначеного покарання строком 6 років.

За період відбування покарання на території Російської Федерації у виправній колонії №9 РФ засуджений ОСОБА_5 характеризувався позитивно, мав 15 заохочень.

Також з матеріалів особової справи ОСОБА_5 вбачається, що він характеризується позитивно, стягнень не має, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає. Спокійний, врівноважений, не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості, дотримується ввічливих взаємовідносин з персоналом, дотримується правил санітарії та гігієни, має охайний зовнішній вигляд.

Станом на момент подання цієї заяви всі раніше накладені стягнення погашені у встановленому законом порядку.

Крім того ОСОБА_5 регулярно відвідує збори віруючих, що проводяться християнськими організаціями для засуджених на території колонії. Бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Також засуджений ОСОБА_5 підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень.

Засуджений має диплом кваліфікованого робітника за професією столяра будівельного, тесляра, має практичний досвід роботи за означеною професією. Також засуджений є повністю працездатним за станом здоров`я та бажає працювати за професією.

До засудження працював в AT «Запорізький коксохімічний завод» дверевим.

Як вбачається з вироку суду Російської Федерації ОСОБА_5 ще на стадії досудового слідства, а також безпосередньо у суді повністю визнав свою вину у скоєному злочині, а також щиро розкаявся у вчиненому.

За час відбування покарання ОСОБА_5 усвідомив свою провину, щиро розкаюється у вчиненому злочині, та своєю поведінкою підтверджує, що став на шлях виправлення.

Адвокат вважає, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою, ставленням до праці, підтриманням соціальних зв`язків довів, що став на шлях виправлення, а тому вважає за можливе замінити невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке покарання.

В судове засідання адвокат ОСОБА_6 не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином.

Засуджений ОСОБА_5 не заперечував проти проведення слухання справи за відсутності його адвоката. Клопотання підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

В судовому засіданні, представник адміністрації ДУ «БВК (№99)» ОСОБА_4 проти клопотання засудженого заперечував, вважав його передчасним.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання та заміни невідбутої частини покарання засудженого ОСОБА_5 більш м`яким. Зазначив, що на його думку засуджений не став на шлях виправлення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення засудженого та представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, характеристику, яка була надана адміністрацією колонії, суд встановив, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.02.2017 року. Під час тримання в Курському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 03.08.2017 року відбував покарання в виправній колонії № 9 РФ, характеризувався позитивно, допустив два порушення відбування покарання які виразилися у порушенні розпорядку дня та у зберіганні заборонених предметів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності права ми начальника установи, стягнення зняті у встановленому законом порядку. За сумлінне ставлення до праці мав п`ятнадцять заохочень правами начальника установи

З 24.10.2019 року тримався в Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 07.11.2019 року відбуває покарання у державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризується посередньо, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає, стягнень та заохочень не має.

На виробництві установи не працевлаштований.

За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

У відношенні до персоналу установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи під контролем.

Дотримується вимог санітарії та гігієни, спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має задовільний рівень необхідних навичок.

Посередньо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, намагається здійснювати належний догляд.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться без ініціативи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, але не завжди. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає. Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне. Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України участі у роботі самодіяльних організацій засуджених не приймає.

Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває, підстав для постановки на профілактичний облік не має. За вироком суду позову не має.

26.12.2019 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтями 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

26.12.2019 року комісією колонії відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 82 Кримінального кодексу України, у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Термін можливого застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 81 Кримінального кодексу України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання настає після фактичного відбування 2/3 строку покарання, а саме після 17.11.2020 року.

Згідно наданої суду медичної довідки засудженого ОСОБА_5 , вбачається, що за станом здоров`я засудженому можливо замінити не відбуту частину покарання на більш м`яке у вигляді обмеження волі.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має п`ятнадцять заохочень правами начальника установи. Крім того, на засудженого було накладено два стягнення, у вигляді доган за порушення розпорядку дня та зберігання заборонених предметів.

Хоча, на час розгляду клопотання судом стягнення погашені в законному порядку, зазначена інформація є характеристикою поведінки засудженого за весь час відбуття покарання.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що останнє стягнення у вигляді суворої догани було застосовано до нього 28.05.2018 р.

Суд не може не врахувати, що у судовому засіданні представник адміністрації ОСОБА_4 зазначив, що поведінка засудженого дійсно не була стабільно позитивною протягом усього часу відбування покарання.

Проаналізувавши в цілому надані суду адміністрацією ДУ «БВК (№ 99)» матеріали та особову справу засудженого, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів те, що він став на шлях виправлення та заслуговує на пільгу передбачену ст. 82 КК України.

Керуючись ст.82 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.118, 153, 154 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1