Номер провадження: 11-сс/813/407/20
Номер справи місцевого суду: 523/2638/20 1-кс/523/907/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05.03.2020 року про відмову у задоволенні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000171, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2020 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину та непрацездатну мати, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.05.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 263 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень,-

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05.03.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000171, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2020 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 05.05.2020 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що підозрюваний має власну сім`ю, утримує малолітню дитину та непрацездатну матір, неофіційно працевлаштований в якості сантехніка; позитивно характеризується за місцем проживання; має захворювання опорно-рухомого апарату; має документально доведену непогашену судимість лише за незаконне поводження із холодною зброєю, а не за вчинення злочину корисливої спрямованості; своєчасно прибував в даному кримінальному провадженні до слідчого та в судові засідання; заявляє про алібі, що потребує перевірки шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій.

Доводи прокурора про можливість впливу підозрюваного на потерпілу, свідків чи перешкоджання провадженню є припущеннями, які не доводяться конкретизованими доказами.

На думку слідчого судді існує лише обґрунтований ризик можливого продовження підозрюваним злочинної діяльності, для запобігання якого достатньо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням прокурор Одеської місцевої прокуратур №4 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» строком на 60 днів та взяти під варту в залі суду.

Доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, оскільки підозрюється у вчинені тяжкого злочину; незаконно впливати на потерпілих, які на теперішній час допитані на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюється у вчинені тяжкого, корисливого злочину, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим постійного джерела доходу не має, тому може продовжувати вчиняти майнові злочини.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що маючи намір на викрадення чужого майна, 10.02.2020 року приблизно о 11:00 годині, шляхом віджиму пластикового вікна, проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_10 майно, а саме ноутбук, вартістю 30000 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Мотиви апеляційного суду.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на останнього певних обов`язків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому корисливого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України не є предметом оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до шести років.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, має сім`ю, утримує малолітню дитину 2012 року народження та непрацездатну матір, працює неофіційно сантехніком, має захворювання опорно-рухомого апарату, раніше судимий за ч. 2 ст. 263 КК України, який не є злочином корисливої спрямованості, має постійне місце проживання, що свідчить про певну міцність його соціальних зв`язків. (а.с. 47-53).

Вищевикладені обставини про особу підозрюваного, в тому числі з урахуванням його явки у судове засідання апеляційного суду та відсутність даних щодо невиконання останнім покладених на нього слідчим суддею обов`язків під час ухвалення оскаржуваної прокурором ухвали, свідчать про можливість існування у кримінальному провадженні незначного ступеню ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційного суду, прокурором не наведено жодних даних про те, що під підозрюваний ОСОБА_8 , може здійснити або здійснював будь-яким чином вплив на потерпілого та свідків у даному проваджені або будь-які інші дані, що підтверджують ризик можливого впливу на потерпілого та свідків.

Натомість апеляційний суд вважає, що з урахуванням усіх в сукупності даних про особу підозрюваного, наявності у нього непогашеної судимості та даних перебування відносно підозрюваного на розгляді у Київському районному суді м. Одеси обвинувального акту за ч. 2 ст. 185 КК України, існує реальний ризик можливого вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
У клопотанні слідчого та в апеляційній скарзі прокурора відсутні відомості про те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, впливав на потерпілих та свідків.
Прокурором в судовому засіданні апеляційного суду підтверджено, що з часу обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній не вчинив жодних дій, направлених на перешкоджання кримінальному провадженню та порушення покладених на нього обов`язків.

При цьому апеляційний суд враховує те, що підозрюваний прибув самостійно в судове засідання апеляційного суду та надав пояснення, в яких зазначив, що злочин не вчиняв та має в подальшому намір довести його не причетність.

На думку апеляційного суду, одна лише тяжкість та суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно нього найбільш суворого запобіжного заходу, а оцінюватись в сукупності також повинні обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріали, які характеризують особу підозрюваного та його поведінка після вчиненого кримінального правопорушення.

Висновки апеляційного суду
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існує зазначений слідчим суддею ризик, що виправдовує застосування саме такого запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Прокурором не надано жодного доказу щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та необхідності застосування більш суворого запобіжного заходу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 181, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 ,- залишити без задоволення

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05.03.2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000171, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2020 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4