Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2078/19
Провадження № 1-кп/723/256/20
УХВАЛА

28 січня 2020 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000028 від 11.01.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 , -

встановив:
В провадженні Сторожинецького районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

В ході судового розгляду захисник обвинуваченої заявила клопотання про визнання висновку комісійної судово-медичної експертизи від 18.04.2019 р. №046 недопустимим доказом, так як вважає, що складений він з порушеннями Закону України «Про судову експертизу» через те, що дослідження здійснювалося у відсутності потерпілої ОСОБА_5 , він містить суттєві неточності (помилки), суперечить висновку первинної експертизи, іншим матеріалам кримінального провадження, показам потерпілої та свідків. Захисник заявила дане клопотання перед дослідженням судом зазначеного висновку і наполягала на його вирішенні саме на цій стадії.

Обвинувачена підтримала клопотання захисника.

Прокурор, потерпіла та її представник заперечували проти задоволення клопотання.

Згідно ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим кодексом.

Статтею 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Виходячи із змісту наведених норм закону та з врахуванням положень ч.3 ст.370 КПК України питання щодо належності доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, і лише в разі встановлення очевидної недопустимості доказу, суд визнає цей доказ недопустим під час судового розгляду.

Суд вважає, що захисник, обґрунтовуючи заявлене клопотання не навела даних, які б вказували на очевидну недопустимість як доказу висновку комісійної судово-медичної експертизи №046, внаслідок чого його дослідження слід визнати неможливим. Навпаки, в обґрунтування недопустимості зазначеного доказу, захисник посилається на текст дослідження і відсилає суд на перегляд чого чи іншого контексту даного висновку. Із змісту клопотання вбачається, що питання щодо допустимості як доказу висновку №046 слід вирішувати, надаючи йому оцінку в сукупності з іншими доказами.

Таким чином, судом не встановлено підстав для визнання очевидної недопустимості висновку комісійної судово-медичної експертизи №046, в зв`язку з чим клопотання захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.85,86,89, 350 КПК України, суд, -

постановив:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання недопустимим доказом висновку комісійної судово-медичної експертизи від 18.04.2019 р. №046 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя