Справа № 487/5683/18
Провадження № 1-кс/487/8966/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна
ВСТАНОВИВ:
19.11.2019 року, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, в якому просив скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.08.2018 року у справі №487/5683/18 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003119 на житлову квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0003119 за ч.3 ст.190 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за відомостями правоохоронних органів, щодо намагань невстановлених осіб, шахрайським шляхом заволодіти квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.08.2018 року було накладено арешт на вказану квартиру, яка перебуває у спільній частковій власності його та його покійної матері ОСОБА_6 .
З зазначеним заходом забезпечення у кримінальному провадженні він не згоден, оскільки із заявою про вчинення злочину, щодо спроб заволодіння його майном, до правоохоронних органів не звертався.
Таким чином, вищезазначена квартира не є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а накладений арешт позбавляє його можливості вільно розпоряджатись своїм майном.
В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник обставини викладені у клопотанні підтримали, просили про його задоволення.
Слідчий в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необхідність залишення вказаного заходу забезпечення у кримінального провадженні до закінчення досудового розслідування і встановлення всіх обставин у справі.
Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, матеріали клопотання про накладення арешту на майно ( Справа №487/5683/18, Провадження №1-кс/487/2764/18), матеріали кримінального провадження №0003119 слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Заводським відділом поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003119 від 13.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом намагань невстановлених осіб, шахрайським шляхом заволодіти квартирою АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.08.2018 року у справі №487/5683/18 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003119 було накладено арешт на житлову квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно з положеннями ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Арешт слідчим суддею було застосовано, з метою реалізації завдань кримінального провадження, оскільки майно відповідало критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, на зазначеній стадії кримінального провадження.
Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження №0003119 вбачається, що на даний, час відсутні будь-які відомості стосовно осіб чи обставин які б свідчили про існування намірів будт-яких осіб, шахрайським шляхом заволодіти майном ОСОБА_3 ..
При досудовому розслідуванні квартиру АДРЕСА_1 речовим доказом визнано не було. Окрім цього слідчим не визначено правовий статус у кримінальному провадженні володільця майна - ОСОБА_3 ..
В свою чергу, зазначений захід забезпечення, перешкоджає власнику майна ОСОБА_3 повноцінно розпоряджатись своїм майном, зокрема прийняти спадщину, після смерті матері ОСОБА_6 .
При цьому, слідчий суддя констатує, що слідчим, як ініціатором застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження, жодних доказів на підтвердження необхідності арешту майна на даній стадії кримінального провадження не надано.
За положеннями ст..1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону.
При продовженні терміну дії застосування обраного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя, бере до уваги розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження на даній стадії.
За положеннями ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
З урахуванням встановлених обставин, враховуючи практику ЄСПЛ у справі «Бакланов проти Російської Федерації», в якій суд зазначив, що з урахуванням положень ст.1 Протоколу до Конвенції, будь-яке втручання публічної влади у праву на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлене клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.08.2018 року у справі №487/5683/18 провадження №1-кс/487/2764/18 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003119 на квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_3 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1