Справа № 470/913/19
Провадження у справі № 1-кп/477/299/19
У Х В А Л А

26 грудня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області у складі, головуючої судді ОСОБА_1 та суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , у підготовчому, відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за ЄРДР №0000248 щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

11 грудня 2019 року до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України, підсудність з розгляду якого Жовтневому районному суду Миколаївської області визначена Миколаївським апеляційним судом.
12.12.2019 року колегією суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області вирішено питання про призначення підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений, його захисник та потерпілий проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Вислухавши думку учасників судового провадження, щодо питань передбачених п.2-4 ч.3 ст.314 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для закриття провадження у випадках, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу, повернення обвинувального акту прокурору, з підстав невідповідності вимогам цього Кодексу, не вбачається, і вважає, що є підстави для призначення судового розгляду.

Вирішуючи питання щодо призначення судового розгляду, на підставі п.5 ч.3 ст.314 КПК України, відповідно до вимог ч.2 ст.315 КПК України, колегія суддів вважає необхідним призначити судовий розгляд, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області, за участю обвинуваченого, прокурора, потерпілого, захисника обвинуваченого.

В ході підготовчого судового засідання надійшло клопотання прокурора про обрання міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого, мотивоване наявністю ризиків переховування обвинуваченого від суду, знищення, приховування чи спотворення речей, що мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, незаконним впливом на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, та вчинення інших злочинів.

На доведеність ризику щодо переховування від суду прокурор вказує на тяжкість пред`явленого обвинувачення та з усвідомленням тяжкості покарання, у разі доведеності вини, обвинувачений може виїхати з України, на доведеність вказаного також посилається на перебування обвинуваченого у розшуку.

Щодо ризику знищення, або спотворення речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, прокурор посилається на те, що до цього часу не встановлено місце знаходження викрадених у потерпілих речей, але яке відоме ОСОБА_4 , тому наявні заявлені ризики.

Стосовно ризику незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_7 , то останній вказував на наявний у ОСОБА_4 конфлікт із його батьками, при цьому останній знав про добробут родини та неодноразово бував у них вдома.

Вказує, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти заявленим ризикам.

На підтвердження можливого скоєння іншого кримінального правопорушення доводів не приведено.

Обвинувачений та його захисник проти даного клопотання заперечували, пославшись на можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю. Зокрема захисник вважає, що прокурором не доведено заявлені ризики, вказує, що обвинувачений має постійне місце проживання в смт.Висунськ, де мешкає із матір`ю. Стосовно знищення речових доказів, то всі вони прокурором долучені до матеріалів справи. Щодо можливого незаконного впливу на потерпілого, то доводи, які привів прокурор нічим не підтверджено, зокрема у протоколі допиту потерпілого, останній зазначав про необізнаність щодо можливого конфлікту його батьків з будь-якими особами чи про існування погроз на їх адресу.

Потерпілий просив клопотання прокурора задовольнити.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, щодо обвинувачених. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Прокурор заявляє про наявність ризиків, що передбачені п.п. 1,2,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема ризики переховування обвинуваченого від суду, знищення, приховування чи спотворення речей, що мають значення для встановлення всіх обставин справи, незаконно впливати на потерпілого, та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Під час досудового розслідування місце перебування ОСОБА_4 було встановлено в ході проведення розшукових оперативних дій. Зокрема, відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.07.2019 року, встановлено що ОСОБА_4 , переховуючись від органів досудового розслідування, не проживав за місцем мешкання більше місяця.
Отже, усвідомлюючи можливість покарання у разі встановлення вини обвинуваченого, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватися від суду, що унеможливить своєчасний та якісний розгляд кримінального провадження судом.
Щодо інших заявлених ризиків, то прокурором доказів щодо можливого приховування, знищення чи спотворення речей, викрадених у потерпілих та місце перебування яких невідоме, та доказів щодо можливого незаконного впливу на потерпілого, також не надано. Сам потерпілий, який був присутній під час судового засідання, не посилався на погрози з боку обвинуваченого.
Стосовно вчинення інших кримінальних правопорушень, то прокурором доводи з вказаного ризику не наведено.
В той же час, приймаючи до уваги доведеність наведеного прокурором ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, то дійсно тяжкість обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 та міри покарання, передбаченої за даним обвинуваченням, в тому числі у виді довічного позбавлення волі, у разі визнання судом обвинуваченого винним, враховуючи переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування, колегія суддів дійшла висновку, що застосування міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданою мірою та необхідною для запобігання заявленим ризикам і в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу та, що більш м`який вид запобіжного заходу, зокрема такий як домашній арешт, не зможе запобігти заявленому ризику.

Щодо строку такого запобіжного заходу, то з огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення, обсяг доказів, заявлених відповідно до реєстру, колегіальний розгляд справи, що свідчить про необхідність більш тривалого часу для розгляду такої справи, то колегія вважає необхідним визначити такий захід у максимально допустимому строку.

Стосовно посилання обвинуваченого та захисника про існування міцних соціальних зв`язків то доказів щодо цього не надано.
Застосування домашнього арешту, про які просив обвинувачений та захисник не вважається за можливе з огляду на те, що суду не надано жодних доказів щодо наявності у обвинуваченого постійного місця проживання чи власного житла.
В той же час, обвинувачений та захисник не позбавляються можливості порушувати дане питання повторно у разі зміни обставин, на які вони посилаються чи появу нових.

Стосовно застосування застави, то відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави в кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства чи погрозою його застосування. З урахуванням наведеного та пред`явленого обвинувачення у скоєнні злочину із застосуванням насилля, колегія суддів вважає за необхідне не визначати розмір застави під час обрання вище вказаного запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6 ч.2 ст.115 КК України до судового розгляду в приміщенні Жовтневого районного суду Миколаївської області у відкритому судовому засіданні на 03 січня 2020 року о 14-00 годині.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 23 лютого 2020 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про обрання міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

В судове засідання викликати: прокурора, потерпілого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого, ОСОБА_4 доставити з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», а також викликати та допитати свідків.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена на протязі семи днів з дня її постановлення до Миколаївського апеляційного суду.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3