КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.03.2020 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Руда Сквирського району Київської області, проживаючу за адресою АДРЕСА_1 ,
визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено їй покарання у виді 8 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у тому, що вона 14 січня 2019 р. близько 19 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилась в кухонній кімнаті за місцем свого проживання, а саме в житловому будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 ., де на ґрунті тривалих неприязних відносин зі своїм батьком ОСОБА_8 , зумовлених систематичними непорозуміннями та конфліктами побутового характеру, які виникали під час спільного проживання, зокрема щодо відвідування та виховання її колишнім співмешканцем ОСОБА_9 спільного малолітнього сина ОСОБА_10 , умисно з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 , передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді смерті потерпілого, схопила в руки кухонний ніж, та нанесла - один удар потерпілому ОСОБА_8 в область грудної клітини, спричинивши йому тілесні ушкодження від яких останній помер на місці скоєння кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з уточненням, в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.
В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість судового рішення, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокремазазначає, що в діях обвинуваченої відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки остання не мала умислу на позбавлення життя свого батька. Так, обставини, що передували події, характер ушкоджень, поведінка обвинуваченої одразу після вчинення злочину, відносини між сторонами свідчать про відсутність умислу на вчинення навмисного вбивства. При цьому суд не навів у вироку обґрунтувань кваліфікації злочину та доказів, які встановлюють мотиви обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах показаннях обвинуваченої ОСОБА_6 , показаннях потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , протоколі огляду місця події від 14.01.2019, протоколі огляду місця події від 15.01.2019, протоколі медичного огляду ОСОБА_6 від 14.01.2019, висновку судово-медичної експертизи № 40/Д від 22.03.2019, висновках медико-криміналістичних експертиз № 22-мк від 19.04.2019, № 23-мк від 22.04.2019, висновках молекулярно-генетичних експертиз № 10-234 від 04.03.2019, № 10-191 від 04.03.2019, № 10-192 від 20.03.2019, висновку судово-психіатричної експертизи № 31 від 16.01.2019, речовому доказі.
Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.
При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі та зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
З огляду на використане обвинуваченою знаряддя вчинення злочину, його колюче-ріжучі властивості, механізм його застосування, локалізацію тілесного ушкодження, силу удару та глибину занурення клинка ножа в тіло потерпілого, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необґрунтованість показань ОСОБА_6 в тій частині, що вона не мала наміру на вчинення умисного вбивства ОСОБА_8 адже в повній мірі усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачала настання наслідків у вигляді смерті потерпілого та бажала їх настання.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у висунутому їй обвинуваченні та правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Отже доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Твердження обвинуваченої про те, що вона нанесла удар ножем потерпілому в межах самозахисту спростовуються показаннями очевидців події малолітнього свідка ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_9 , які заперечили здійснення потерпілим будь-яких насильницьких дій відносно обвинуваченої.
Колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення обвинуваченій покарання з виходом за межі апеляційних вимог на підставі положень ч.2 ст.404 КПК України, оскільки при винесенні вироку судом першої інстанції дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України та призначено покарання, яке відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченою, так і іншими особами.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.03.2020 щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3