Справа № 202/1180/20
Провадження № 1-кс/202/1689/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
25 лютого 2020 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000051, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 11 лютого 2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
24 лютого 2020 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051.
Дане клопотання, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, було передано слідчому судді 24 лютого 2020 року.
Згідно з матеріалами клопотання, вході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що після смерті одноосібної власниці квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 , 1947 року народження, що мала місце 02.10.1999, державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 видані свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо спадкування частини квартири сином померлої ОСОБА_7 та частини квартири донькою померлої ОСОБА_8 . Зазначені свідоцтва зареєстровані в реєстрі за № 1-11531 та 1-11529 від 04.09.2004.

18.06.2013державний реєстратор реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про права на спадщину, серія та номер ВВМ207767 виданого 04.09.2004 вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо приватної власності частини квартири АДРЕСА_2 . 2 за ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 17.07.2001 Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_7 ,. пояснив, що на початку літа 2019 року в районі житлового масиву «Тополь-3» познайомився з раніше невідомим йому чоловіком на ім`я ОСОБА_10 , який в ході розмови пригостив алкогольними напоями та запропонував роботу на будівництві. В подальшому до грудня місяця 2019 року ОСОБА_7 працював при будівництві приватного будинку на території АДРЕСА_3 разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_11 та у м. Харків в будинку рідні ОСОБА_10 . Паспорт громадянина України ОСОБА_7 в зазначений період знаходився у ОСОБА_10 , якого було встановлено, як ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_4 . ОСОБА_12 познайомив ОСОБА_13 з раніше засудженою ОСОБА_14 . Протягом двох тижнів грудня 2019 року ОСОБА_15 стала мешкати разом з ОСОБА_7 за адресою його мешкання та постійно приносила алкогольні напої.

29.12.2019 ОСОБА_10 під приводом списання заборгованостей на комунальні послуги та складання договору, щодо офіційного працевлаштування привіз ОСОБА_16 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння до приватного нотаріуса ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_5 . В офісі нотаріуса їх зустрів чоловік на ім`я ОСОБА_18 , на прізвисько « ОСОБА_19 », який пояснив, що ОСОБА_13 необхідно підписати документи на працевлаштування і тоді він віддасть йому паспорт, що останній і зробив. В подальшому було встановлено, що підписаний документ був договором дарування квартири АДРЕСА_2 . 2 на ОСОБА_20 , 1966 року народження. При допиті ОСОБА_7 також вказав, що ОСОБА_20 у нотаріуса не бачив, а розмовляв лише з зазначеним ОСОБА_18 та нотаріусом ОСОБА_17 , які надали йому заздалегідь підготовлені документи. Встановлений слідством ОСОБА_18 , а саме - ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_6 після підписання документів віддав паспорт на вулиці ОСОБА_7 та гроші на алкогольні напої. Після чого останній поїхав до місця свого мешкання та розпивав алкогольні напої з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На наступний день рідна сестра ОСОБА_22 від сусідів брата взнала про дану подію, після чого звернулась до поліції з заявою та поклала брата до лікарні.

Допитана ОСОБА_23 підтвердила покази свого брата та додатково повідомила, що в десятих числах лютого 2020 року ОСОБА_24 та ОСОБА_21 приходили за її місцем мешкання, намагаючись встановити місцезнаходження ОСОБА_16 . З зазначеними чоловіками розмовляв її чоловік ОСОБА_25 , який будучи допитаним пояснив, що в ході розмови зазначені чоловіки залякували його та вимагали придбати у них право власності на квартири АДРЕСА_2 . 2. Після даної розмови ОСОБА_23 вирішила оформити право власності на квартири за вищезазначеною адресою з метою недопущення заволодіння квартирою шахраями.

11.01.2020 державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_26 на підставі свідоцтва про права на спадщину, серія та номер 1-11529 виданого 04.09.2004, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо приватної власності частини квартири АДРЕСА_2 . 2 за ОСОБА_23 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4 , виданий 03.01.1997 Красногвардійським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області.

21.02.2020 слідчим винесено відповідну постанову про визнання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000051.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що право власності на частину нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , набуті кримінально протиправним шляхом, з метою запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, що призведе до ускладнення здійснення досудового розслідування та поновлення прав потерпілої сторони, необхідно накласти арешт на вищевказане нерухоме майно.

Наведене зумовило слідчого звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням про арешт майна.
Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд клопотання без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого не містить належного обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Не обґрунтовано і наявність обставин, передбачених частинами 3-6 ст. 170 КПК щодо випадків, у яких накладається арешт з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 170 КПК.

З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та формального посилання на положення ст. ст. 131, 132, 170, 171 КПК без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

На підставі вище викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, оскільки слідчим не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вимог клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1