В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2020 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с.Матвіївка Вільнянського району Запорізької області,громадянина України,з неповною середньою освітою,до затримання не працював,зареєстрований та мешкав за адресою АДРЕСА_1 ,раніше судимого,

востаннє 22.03.2019 р.вироком Вільнянського районного суду Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2,3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

20.10.2019 року приблизно о 13.00 год. ОСОБА_4 ,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно,з корисливих мотивів,знаходячись на території будинку по АДРЕСА_2 , переконавшись,що за її діями ніхто не спостерігає,таємно,шляхом вільного доступу,за допомогою м`язової сили рук викрав з подвір`я легковий автомобільний причеп «Креон» 1Б-1800 синього кольору р.н. НОМЕР_1 ,який належить ОСОБА_6 ,вартістю 6720 гр.,яким в подальшому розпорядився на власний розсуд,чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду.

04.02.2020 року у вечірній час ОСОБА_4 ,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно,з корисливих мотивів,знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , переконавшись,що за його діями ніхто не спостерігає,таємно,шляхом вільного доступу,за допомогою м`язової сили рук зламав вхідні двері до будинку та й такий спосіб проник до вказаного приміщення,звідки викрав майно,що належить ОСОБА_7 ,а саме:

-цифровий тюнер Т-2 EUROSKY ES-18 вартістю 360 гр.06 коп.,

-тепловентилятор HISTAR вартістю 200 гр.,

-DVD-програвач Бравіс 603 вартістю 266 гр.67 коп.,

-14 DVD-дисків з фільмами та мультфільмами,електронний годинник WITEK,рюкзак червоного кольору,жіночу сумку чорного кольору,портативний DVD-програвач в корпусі чорного кольору,чоловічу куртку темно-синього кольору,які матеріальної цінності для потерпілого не мають,після чого залишив місце злочину з викраденим майном,яким в подальшому розпорядився на власний розсуд,чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 826 гр.73 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень винуватим себе визнав повністю.

Пояснив,що до затримання він мешкав у будинку по АДРЕСА_2 , де також проживає потерпілий ОСОБА_6 ,який залишав на спільному подвір`ї автомобільний причеп «Креон» 1Б-1800 синього кольору.20.10.2019 р.у денний час ОСОБА_4 ,перебуваючи на подвір`ї цього будинку,звернув увагу на причеп ОСОБА_6 ,який знаходився без нагляду,вирішив його вкрасти,з цією метою руками відкотив з подвір`я та здав на пункт приймання металобрухту.

04.02.2020 року у вечірній час він приїхав до знайомого ОСОБА_7 , який мешкає по АДРЕСА_2 , не застав останнього вдома,оскільки був п`яний,м`язовою силою рук зламав вхідні двері та викрав з будинку майно потерпілого,вказане в обвинувальному акті,в подальшому здав його на пункт приймання металобрухту.

В процесі досудового розслідування все викрадене майно працівники поліції знайшли та вилучили.

У скоєному розкаявся,фактичних обставин справи та доказів,що їх підтверджують,не оспорював.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз`яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого злочину знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України»,та кваліфікує його дії по ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка),вчинене повторно;по ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка),вчинене повторно,поєднане з проникненням до житла.

Відповідно до статей 50,65 КК України особі,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання,необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 має постійне місце проживання,де характеризується негативно.

Обставиною,яка пом`якшує покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному.

Такі висновки суду ґрунтуються на тому,що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям,послідовно визнає винуватість у скоєнні злочину,своїми активними діями сприяв органам слідства з`ясувати обставини вчинення злочину.

Обставиною,що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України ,суд визнає рецидив злочину.

Також суд враховує,що ОСОБА_4 раніше була неодноразово судимий за корисливі злочини,вчинив новий злочин в період іспитового строку,що вказує на його небажання стати на шлях виправлення,нехтування встановленими у суспільстві правилами,не працював та не є корисним для суспільства.

За таких обставин,суд призначає обвинуваченому покарання у межах санкції ч.2,3 ст.185 КК України у виді реального позбавлення волі,що є необхідним та достатнім для його виправлення та убезпечення суспільства від продовження злочинної діяльності.

Призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ ,викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 р.,в яких ЄСПЛ зазначив,що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним,якщо встановлено,що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.008 р.ЄСПЛ вказав,що для того,щоб втручання вважалося пропорційним,воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду,призначення обвинуваченому такого покарання є справедливим,співмірним і достатнім для його виправлення,кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим,так і іншими особами,а також буде відповідати таким принципам Конвенції,як пропорційність обмеження прав людини,легітимна мета і невідворотність покарання.

Так,у розумінні ЄСПЛ ,покарання повинне встановлювати новий додатковий обов`язок для особи,який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає,що покарання переслідує подвійну мету:покарання і стримування від вчинення нових злочинів,а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтир для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

При призначенні остаточного покарання необхідно застосувати положення ст.71 ч.1 КК України,оскільки вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.03.2019 р. ОСОБА_4 був засуджений за ст.185 ч.3 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,в період іспитового строку до відбуття покарання за попереднім вироком ним вчинено новий злочин.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати ,зокрема, невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання,у даній справі- строк покарання у виді 3 років позбавлення волі ,а остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Відповідні роз`яснення викладені у п.25,26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із заступними змінами).

Відповідно до обвинувального акту,процесуальні витрати по кримінальному провадженню та речові докази відсутні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди суд залишає без розгляду,оскільки майно потерпілого ,що є предметом злочину,перебуває на зберіганні у органу досудового розслідування та підлягає поверненню потерпілому,внаслідок чого матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна власнику.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою,строк дії якого продовжено до 02.08.2020 р.включно,до набрання вироком законної сили запобіжний захід доцільно залишити без змін.

Керуючись ст.368,374,392 КПК України,суд-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання

по ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки

по ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України,за сукупністю злочинів,застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим,призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.71 КК України,по сукупності вироків,до покарання,призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.03.2019 р. та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання обвинуваченого з 07.02.2020 р.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без змін.

Речові докази:

- прицеп до легковий автомобільний причеп «Креон» 1Б-1800 синього кольору р.н. НОМЕР_1 ,який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ,залишити йому як власнику;

-цифровий тюнер Т-2 EUROSKY ES-18 ,тепловентилятор HISTAR,DVD-програвач Бравіс,14 DVD-дисків з фільмами та мультфільмами,електронний годинник WITEK,рюкзак червоного кольору,жіночу сумку чорного кольору,портативний DVD-програвач в корпусі чорного кольору,чоловічу куртку темно-синього кольору,які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів при Вільнянському ВП Пологівського відділу ГУНП в Запорізькій області,повернути потерпілому ОСОБА_7 як власнику.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення,обвинуваченим,який тримається під вартою,у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1