Справа № 559/2823/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Дубно матеріали кримінального провадження № 0000498 по обвинуваченню

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гоща Рівненської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

28 вересня 2010 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, з встановлення іспитового строку на один рік;

03 лютого 2020 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 15- ч.3 ст. 185, 70 КК України до п`яти років позбавлення волі, з встановлення іспитового строку на три роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.304, ч.2 ст.307, ч.3 ст. 185 КК України, та угоду про визнання винуватості від 09 квітня 2020 року,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Судовим слідством встановлено, що між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000498 від 26 квітня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.304, ч.2 ст.307 та ч.3 ст.185 КК України та обвинуваченим у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_3 з іншої сторони, за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України в приміщенні Дубенської місцевої прокуратури Рівненської області, що за адресою: м. Дубно, вул. І.Франка, 10, Рівненської області уклали угоду про визнання винуватості.

Так згідно до укладеної угоди ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт. Гоща Рівненської області, з середньою освітою, маючий на утриманні одну малолітню дитину, судимий вироком Дубенського міськрайонного суду від 03.02.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі, відповідно ст. 75 КК України, від відбування призначеного судом покарання звільнений з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 3 роки, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , повністю та беззастережно визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.304, ч.2 ст.307 та ч.3 ст.185 КК України у межах кримінального провадження №0000498 від 26 квітня 2017 року, за наступних обставин.

Так, 18 грудня 2010 року, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на вул. Михайла Грушевського у м. Дубно Рівненської області, вирішив залучити неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вчинення злочину, а саме до таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненої за попередньою змовою групою осіб, запропонував останньому разом із ним скоїти крадіжку.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 , 18 грудня 2010 року, близько 18 години 30 хвилин, здійснюючи психологічний вплив, переконав неповнолітнього ОСОБА_6 в доцільності вчинення злочину, на що останній погодився та, разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , скоїв викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену за попередньою змовою групою осіб, а саме крадіжку 10 чавунних стовпчиків огорожі території Дубенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6, що розташована за адресою: м. Дубно Рівненської області, вул. Михайла Грушевського, 182, які являються брухтом чорного металу вагою 150 кілограм, вартістю 2 гривні 20 копійок за один кілограм на суму 330 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , визнано винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України, а саме у втягненні неповнолітнього у злочинну діяльність.

Окрім цього, продовжуючи злочинну діяльність, 17 січня 2011 року ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, діючи всупереч ст.ст. 6, 12 Закону України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст.2 Закону України від 15 лютого 1995 року «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», вирішив вчинити злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів.

Так, ОСОБА_3 , 17 січня 2011 року, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на незаконний збут наркотичних засобів, а саме на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу (марихуани), який на той час зберігався у нього за місцем проживання в АДРЕСА_2 , погодився на пропозицію ОСОБА_8 , продати останньому особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс (марихуану).

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне зберігання наркотичних засобів з метою збуту, ОСОБА_3 незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), переніс його при собі до місця свого проживання, а саме в житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де став його зберігати.

В подальшому, ОСОБА_3 продовжуючи свою злочинну діяльність та реалізовуючи свій злочинний намір направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу каннабісу (марихуану), 17 січня 2011 року, близько 12 години 30 хвилин, перебуваючи по місцю свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно збув за грошові кошти в сумі 20 гривень особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану) ОСОБА_8 , який діяв у відповідності до ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року.

17 січня 2011 року, під час поверхневого огляду ОСОБА_8 по вул. Семидубській м. Дубно, Рівненської області працівниками міліції в останнього було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуана), який останньому збув ОСОБА_3 .

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів №67 від 11 лютого 2011 року, речовина рослинного походження, темно-зеленого кольору, яка була вилучена у ОСОБА_8 , являє собою верхівкою частини рослин коноплі (канабіс), які містять основний наркотично активний компонент коноплі тетрагідроканнабінол та є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом (марихуаною) вагою 2.0 грама (в перерахунку на висушену речовину).

Таким чином, ОСОБА_3 , повністю та беззастережно визнано винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні, з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів.

Після цього, ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, та повторно вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин.

Так, ОСОБА_3 , 1 травня 2012 року, перебуваючи поблизу приміщення колишньої аптеки, що знаходиться у будинку АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, вирішив повторно вчинити таємне викрадення чужого майна, а саме крадіжку батарей опалення, що знаходяться у даному приміщенні.

З метою реалізації свого злочинного наміру направленого на викрадення чужого майна ОСОБА_3 , 1 травня 2012 року, перебуваючи поблизу колишньої аптеки, що знаходиться в будинку АДРЕСА_2 , за допомого пошкодження вхідних дверей проник до вище вказаного приміщення, де, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, діючи таємно, умисно, повторно, викрав три секції чавунних батарей опалення на 28 ребер, вартістю 25 гривень кожна, на загальну суму 700 гривень, які знаходяться на балансі Державного історико-культурного заповідника міста Дубна.

Таким чином, ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у вчиненні вищезазначених діянь, щиро розкаявся та сприяв повному і всебічному розкриттю кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 добровільно погодився на укладення угоди з прокурором про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000498 від 26 квітня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.304, ч.2 ст.307 та ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпілі особи у кримінальному провадженні:

Державний історико-культурний заповідник міста Дубно, що знаходиться за адресою: вул. Замкова, 7а, м. Дубно Рівненської області, уповноваженим представником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 надав прокурору письмовий дозвіл (згоду) на укладення в цьому кримінальному провадженні угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 на виконання укладеної угоди зобов`язується:

а) у судовому провадженні беззастережно і у повному обсязі визнати вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.304, ч.2 ст.307 та ч.3 ст.185 КК України.
б) виконати призначене йому судом покарання на підставі цієї угоди про визнання винуватості.

Сторони угоди погоджуються на призначення узгодженої міри покарання за вчинення кожного з кримінальних правопорушень, яка передбачена Кримінальним кодексом України на момент вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, зважаючи на ч.2 ст.4 КК України, відповідно до якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння та положення ч.ч.1,2 ст.5 КК України, згідно якої закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, а закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, немає зворотної дії в часі.

Сторони погоджуються на визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК Українита на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК Українипокарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Сторони погоджуються на визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК Українита на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК Українипокарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Сторони погоджуються на визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК Українита на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК Українипокарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією майна. (Покарання згідно редакції КК України від 13.01.2011, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України).

Сторони погоджуються на призначення, у відповідності до ч.1 ст.70 КК України, обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією майна.

Сторони угоди узгодили, що ОСОБА_3 засуджений вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03.02.2020 за ч. 1 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст.70 КК України, до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, та звільнений на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування призначеного судом покарання із іспитовим строком на 3 роки. Також, на ОСОБА_3 , на підставі ст. 76 КК України, покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Сторони погоджуються на призначення, у відповідності до ч.4 ст.70 КК України, обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши покарання, що відбуте повністю або частково за попереднім вироком, остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією майна.

Сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_3 , в порядку ст.75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку тривалістю на 3 (три) роки.

Сторони погоджуються на покладення обов`язків на засудженого ОСОБА_3 , передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 та п.п. 1, 2 ч. 2 ст.76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілих;
4) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є для прокурора і підозрюваного, обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода, в апеляційному порядку, що визначені п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, роз`яснено і є зрозумілими.

Для обвинуваченого ОСОБА_3 (його захисника адвоката ОСОБА_5 ) відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Розглядаючи в судовому засіданні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Крім цього, частиною першою статті 472 КПК України, передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні наступних обставин, зокрема: сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки не виконання угоди.

Прокурор в судовому засіданні, зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_10 у судовому засіданні просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, ч.2 ст.307 КК України, в обсязі обвинувачення та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Потерпілий ОСОБА_9 подав до суду заяву, де не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Просить справу розглядати без його участі. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.
Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнаючи винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях в обсязі обвинувачення, повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.3 ст.185, ч.1 ст. 304, ч.2 ст. 307 КК України є правильною. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості та тяжкими злочинами. Відповідно до вимог ч.2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

З урахуванням доведеності вини у вчинених кримінальних правопорушеннях за ч.3 ст.185, ч.1 ст. 304, ч.2 ст. 307 КК України та її беззастережного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 та встановленні в ході судового розгляду пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, сприяння у розкритті злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Враховуючи надання письмової згоди всіма потерпілими на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим, суд вбачає наявність фактичних підстав для затвердження укладеної угоди про визнання винуватості.
При цьому суд зазначає, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у вигляді покарання, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта у розмірі 375 гривень 90 копійки.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався
На підставівикладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
Угоду про визнання винуватості від 09 квітня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000498, укладену між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_11 - затвердити.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 304, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 185 КК Українита призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 304 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

-за ч.2 ст. 307 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

-за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів призначити остаточну міру покарання засудженому ОСОБА_3 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно рахувати призначене покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання засудженому ОСОБА_3 призначити покарання шляхом часткового складання не відбутого покарання, призначеного за вироком Дубенського міськрайонного суду від 03 лютого 2020 року та остаточно рахувати призначене покарання за сукупністю злочинів у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити строком у 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України під час відбуття іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, попросити публічно або в іншій формі вибачення у потерпілих та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової фізико-хімічної експертизи в сумі 375 (триста сімдесят п`ять) гривень 90 копійки.

Речові докази:

-поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження каннабіс (маріхуана) в кількості 2,0 гр. (в перерахунку на висушену речовину), яка зберігається в камерах схову Дубенського МВ знищити

-три купюри номіналом 5 гривень кожна з наступними серіями та номерами ЕЦ 3016266, ВЧ 3631812, ЄА 9876548, дві купюри номіналом по 2 гривні кожна з наступними серіями та номерами БД 9461187, ВЖ 7686659 та одна купюра номіналом 1 гривня з наступною серією та номером ЄД7147790, які зберігаються в бухгалтерії Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області звернути в дохід держави.

-одну секцію чавунних батерей опалення на 11 ребер, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Дубенського МВ повернути Дубенському історико-культурному заповіднику м. Дубно.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим,, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1