Номер провадження: 11-сс/813/643/20
Номер справи місцевого суду: 947/8132/20, 1-кс/947/4342/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 298 484 гривні, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000972, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2019,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2020 задоволено клопотання слідчої СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, строком до 13.06.2020, з визначенням розміру застави в розмірі 142 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 298 484 гривні, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеса, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 307 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000972, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2019.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеністю ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи суспільну небезпеку інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та його тяжкість, майновий та сімейний стан підозрюваного, який не працює, неодружений, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 307 КК України, з огляду на встановлення слідчим суддею існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до переконання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 142 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з прийнятим рішенням, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що:

- не надано жодного доказу в обґрунтування існування ризиків, вказаних в оскарженій ухвалі, та слідчий суддя посилається лише на наявність підозри у вчиненні кримінального правопорушення інкримінованого підозрюваному та наявності іншої справи в Суворовському районному суді м. Одеси;

- в ухвалі відсутнє обґрунтування неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, для запобігання встановленим слідчим суддею ризикам;

- слідчий суддя не взяв до уваги дані, що характеризують особу підозрюваного, а саме: наявність постійного місця проживання, роду занять (офіційно не працевлаштований), раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має матір пенсіонерку на утриманні, наявний важкий стан здоров`я (осколковий перелом та гнійні язви по ногам).

Щодо альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави захисник вказує, що слідчий суддя не врахував майновий стан підозрюваного та необґрунтовано вийшов за межі, встановленні п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, і визначив непомірний розмір застави.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідування встановлено, що повторно, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , який раніше вчинив злочин, передбачений статтею 307 КК України, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону, з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон, в порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006, відповідно до якої обіг наркотичних засобів включених до таблиці I, списку

№ 1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 6 травня 2000 року (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), у невстановленої особи при невстановлених обставинах незаконно придбав з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, у невстановленій кількості, який став незаконно зберігати з метою подальшого збуту наркозалежним особам.

У подальшому, 06.12.2019 ОСОБА_10 , яка діяла на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон, знаходячись біля будинку № 54 по вул. Академіка Заболотного в

м. Одесі, зі свого мобільного телефону зателефонувала на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , та замовила у нього один «чек» наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон. ОСОБА_8 погодився та повідомив, що для придбання у нього наркотичного засобу ОСОБА_10 необхідно прибути до приміщення АТ КБ «ПриватБанк», яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 57/2.

Прибувши за вказаною адресою, ОСОБА_10 пройшла до приміщення відділення АТ КБ «ПриватБанк», де ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, незаконно збув їй порошкоподібну речовину, масою 0, 291 г., яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 0,099 г., отримавши взамін грошові кошти в сумі 300 гривень.

Повторно, ОСОБА_8 , який раніше вчинив злочин, передбачений статтею 307 КК України, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, з корисливих мотивів, переслідуючи умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону, з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон, в порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006, відповідно до якої обіг наркотичних засобів включених до таблиці I, списку № 1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 6 травня 2000 року (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленої особи при невстановлених обставинах незаконно придбав з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, у невстановленій кількості, який став незаконно зберігати з метою подальшого збуту наркозалежним особам.

У подальшому, 22.02.2020 ОСОБА_11 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон, знаходячись біля супермаркету «Метро», розташованого за адресою:

м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 307/1, зі свого мобільного телефону зателефонував на номер мобільного телефону НОМЕР_2 та замовив у невстановленої особи один «чек» наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон. Через деякий час на мобільний телефон ОСОБА_11 з номеру телефону НОМЕР_3 зателефонувала невстановлена особа та повідомила, що для придбання наркотичного засобу йому необхідно переказати грошові кошти у сумі 300 гривень на останній номер.

Після чого, ОСОБА_11 пройшов до терміналу № 43324, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 307/1, та з метою здійснення оплати за замовлений ним наркотичний засіб, через термінал поповнення мобільного рахунку, переказав на номер телефону НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 300 гривень, отримавши квитанцію № 18324-43324-45131.

Далі, ОСОБА_8 , відповідно до відведеної йому ролі «закладника», діючи згідно попередній домовленості з невстановленою особою, з метою досягнення єдиного злочинного результату, незаконно перевіз «закладку», з наркотичним засобом - метадон, до будинку №67 по вул. Академіка Заболотного в м. Одесі, де заховав її за трансформаторною будкою.

Після цього, невстановлена особа з номеру мобільного телефону НОМЕР_2 зателефонувала ОСОБА_11 та повідомила про адресу та місце розташування «закладки». ОСОБА_11 , забрав сховану для нього «закладку», в якій знаходилась порошкоподібна речовина, масою 0, 288г., яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 0,102 г.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржену ухвалу без змін в частинні застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив визначити підозрюваному розмір застави в межах, визначених положеннями ч. 5 ст. 182 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно

ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Також ЄСПЛ підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, неможливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, неврахування слідчим суддею даних про особу підозрюваного та непомірного розміру застави.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вище вимог Закону та Конвенції при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, таким чином, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, з вищою освітою, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає в м. Одесі, на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у повторному вчиненні злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, на теперішній час в Суворовському районному судді м. Одеси відносно нього розглядається обвинувальний акт за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Вказані обставини свідчать про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків та підтверджує наявність ризику того, що підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.

Апеляційний суд вважає, що факт перебування обвинувального акту відносно ОСОБА_8 в суді, а також підозра у вчиненні злочину в сфері обігу наркотичних засобів повторно, свідчать про характеристику його як особи, схильної до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, ОСОБА_8 не працевлаштований, відомості про джерела його існування матеріали кримінального провадження не містять та апеляційному суду не були представлені, що свідчить про існування у кримінальному провадженні ризику подальшого вчинення ним кримінальних правопорушень.

Також апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000972, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2019, в період перебування обвинувального акту відносно нього в суді та під час застосування до нього запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні (а.с. 15).

На думку апеляційного суду, вказанні обставини не можуть бути визнані в цьому випадку підставами для скасування оскарженої ухвали слідчого судді, оскільки зазначені обставини в сукупності не знижують суттєво суспільну небезпечність особи підозрюваного і злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , та не зменшують встановлених слідчим суддею ризиків, а суспільний інтерес перебування ОСОБА_8 під вартою, в цьому випадку переважає його особистий інтерес.

Наявність у підозрюваного ОСОБА_8 важкого стану здоров`я, апеляційний суд не вважає беззаперечною умовою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в слідчому ізоляторі організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Положеннями наказу Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

В матеріалах провадження не міститься жодних медичних документів з приводу того, що підозрюваний не може отримувати належне лікування в умовах утримання в слідчому ізоляторі, вільно обирати лікаря чи бути направленим на лікування до обраного закладу охорони здоров`я в передбаченому законом порядку.

Відповідно до наданої захисником в судовому засіданні довідки з Центру охорони здоров`я державної кримінальної-виконавчої служби України в Одеській області від 27.04.2020 № 515/47-ОД вбачається, що ОСОБА_8 з 16.04.2020 переведений на стаціонарне лікування, отримує відповідне лікування, а також станом на 27.04.2020 виявлено ознаки пошкодження променевого та серединного нервів лівої руки, у зв`язку з чим ув`язнений ОСОБА_8 потребує термінового оперативного втручання у профільному (травматологічному) закладі та на теперішній час вирішується питання щодо проведення оперативного лікування за рахунок родичів. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що підозрюваному надається необхідна медична допомога та забезпечено право останнього на охорону його здоров`я у передбачений законом спосіб.

Апеляційний суд вважає, що заявлені захисником в апеляційній скарзі доводи про те, що ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та має матір пенсіонерку на утриманні, не підтверджені матеріалами провадження, крім того в судовому засіданні встановлено, що він не працевлаштований, а тому не має джерела доходу для утримання своєї матері.

Таким чином, прокурором доведена наявність у кримінальному провадженні заявлених ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів визнає необґрунтованими.

Доводи захисника про те, що запобігти існуючим ризикам можливо шляхом застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки специфіка вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, дає підстави дійти до висновку про неможливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки вони не забезпечать запобігання існуючим ризикам та належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що застава у визначеному слідчим суддею розмірі є непомірною, на думку апеляційного суду, заслуговують на увагу з таких підстав.

Оскарженою ухвалою підозрюваному визначений розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, достатньій для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 142 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 298 484 гривні.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначивши підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави в значно більшому розмірі, ніж це передбачено законом, слідчий суддя не навів в оскарженій ухвалі переконливих доводів, які можуть свідчити про виключність обставин, що дають можливість визначення застави у більшому розмірі, ніж розмір, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Також слідчий суддя не зазначив в оскарженій ухвалі, які обставини свідчать про те, що застава у визначеному законом розмірі, а саме у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 , покладених на нього обов`язків.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не обґрунтовано визначив розмір застави, який перевищує розмір, передбачений п. 2. ч. 5 ст. 182 КПК України, з метою забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Такий висновок слідчого судді не ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, а відтак не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно з положеннями ст. ст. 409, 411 КПК України, є підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника в цій частині є обґрунтованою, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката

ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 298 484 гривні, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000972, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2019, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчої СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області

ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000972, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2019, - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор".

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривень.

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум

Отримувач: Одеський апеляційний суд,

Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ

м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 30.04.2020, заставна сума за ОСОБА_8 становить 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривень, судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Після внесення застави підозрюваний ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з під варти.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 строком до 13.06.2020, в межах строку досудового розслідування, наступні обов`язки, передбачені

п. п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11

ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та покладених на підозрюваного обов`язків у разі внесення застави, закінчується 13.06.2020.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4