Ухвала

Іменем України

16 квітня 2020 року

м. Київ
Справа № 720/1402/19
Провадження № 51-1891 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 15 січня 2020 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Герцаївський районний суд Чернівецької області вироком від 28 жовтня 2019 року визнав винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Постановив строк відбування покарання обчислювати з 25 травня 2019 року. Вирішив питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком ОСОБА_5 13 травня2019 року приблизно о 13.20 год на вул. Котовського в с. Несвоя Новоселицького району Чернівецької області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту зі своєю невісткою ОСОБА_6 , переслідуючи умисел, направлений на позбавлення її життя, бажаючи настання її смерті, наніс ножем два удари в область лівого плеча, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, та ще один удар в область лівої частини тулуба, в результаті чого ОСОБА_6 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.
Потерпіла, намагаючись ухилитися від подальшого нанесення ударів, відштовхнула ОСОБА_5 руками та втекла з місця події до господарства ОСОБА_7 , у зв`язку з чим обвинувачений не зміг вчинити всіх дій для заподіяння смерті потерпілій.

Чернівецький апеляційний суд ухвалою від 15 січня 2020 року відмовив у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та залишив вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2019 року без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
За змістом касаційної скарги захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого, просить оскаржувані судові рішення змінити, перекваліфікувати діяння ОСОБА_8 з ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 умислу на вбивство не мав, а показання потерпілої про те, що вона чинила опір обвинуваченому, у зв`язку з чим він не зміг довести задумане до кінця, не підтвердились в судовому засіданні. Вказує, що, спричиняючи тілесні ушкодження, ОСОБА_8 не висловлював погроз на заподіяння смерті, тому його діяння необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України.
Також захисник вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання є явно несправедливим через суворість. Вказує, що суди не врахували того, що обвинувачений частково визнав вину, активно сприяв органу досудового розслідування, щиро розкаявся, потерпіла до нього претензій не має. Зазначає, що суди не аргументували рішення щодо неможливості застосування до засудженого положень ст. 69 КК України, враховуючи що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є пенсіонером за віком, характеризується позитивно.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 не мав умислу на вбивство потерпілої та його дії неправильно кваліфіковано судом першої інстанції, не знайшли підтвердження при перегляді апеляційним судом, з чим погоджується й колегія суддів Верховного Суду.
При розмежуванні замаху на вбивство та умисного тяжкого тілесного ушкодження суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, при вирішенні питання щодо кваліфікації діянь ОСОБА_8 суди врахували його поведінку, яка передувала події, зокрема те, що обвинувачений весь час тримав в руці ножа і кричав; характер, послідовність, рішучість дій обвинуваченого, який умисно, з достатньою силою завдав удари ножем в область лівого плеча та тулубу потерпілої; знаряддя злочину ніж; локалізацію поранень та механізм їх спричинення, а саме нанесення удару ножем в життєво важливий орган з ушкодженням шлунку, печінки, шлунково-селезінкової зв`язки, що є небезпечним для життя в момент спричинення. Також судами було враховано поведінку засудженого під час вчинення злочину, зокрема те, що він припинив завдавати удари потерпілій лише в результаті того, що вона чинила опір і змогла втекти. Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Стосовно доводів касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_5 покарання ґрунтується на наведених вимогах закону.

Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, обираючи ОСОБА_5 покарання, суди належним чином врахували ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, а також дані про особу засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено, а обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. При цьому доводи захисника про не врахування судом окремих обставин, які пом`якшують покарання, є не обґрунтованими, оскільки, як вказав суд апеляційної інстанції, в обвинувальному акті такі обставини не вказані і під час судового розгляду встановлені не були.
Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд належним чином умотивував своє рішення про можливість призначення ОСОБА_5 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, однак при цьому суд не встановив підстав для застосування до засудженого положень ст. 69 КК України. Підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим колегія суддів не вбачає.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку за скаргою захисника, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни, зазначивши в ухвалі підстави ухвалення такого рішення.Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 15 січня 2020 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3