Справа № 483/2141/19
Провадження 1-кп/483/100/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2020 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 2 в м.Очакові кримінальне провадження відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий 25 червня 2015 року Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області за ч.2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підстав ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 03 листопада 2019 року в період часу з 15:00 год. по 17:00 год. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), діючи за попередньою змовою із особою, відносно якої матеріали досудового розслідування виділено в окреме провадження, діючи спільно та умисно, з метою викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, шляхом підбору ключа, проник в середину приміщення житлового будинку за АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав пральну машинку марки «DIGITAL DW-74WR», серійний номер: НОМЕР_1 , вартістю 2098 грн., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_3 , спільно із особою, відносно якої матеріали досудового розслідування виділено в окреме провадження, з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_5 на суму 2098 грн.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю та не заперечував обставин вказаних в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; йому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів та характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням в інше приміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 Постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого, сукупність обставин провадження, особу винного, який є раніше судимий за корисливий злочин, досудову доповідь пробаційного органу, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, обтяжуючих обставин не встановлено.

Ці обставини дають суду підстави вважати, що подальше виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне і достатнє застосувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі на рівні мінімальної межі, з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися і потреба у їх застосуванні відсутня.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 на період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України додатково покласти ОСОБА_3 на період іспитового строку обов`язок - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ - пральну машинку марки «DIGITAL DW-74WR», серійний номер: НОМЕР_1 , передану потерпілій ОСОБА_5 , вважати повернутим за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий