Єдиний унікальний номер 185/972/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у

складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000035 від 12 липня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. В- Водяно, Близнюківського району, Харківської області, громадянина України, із вищою овітою, пенсіонера, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - головного спеціаліста Павлоградської
міської ради - ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , являючись суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), уклав договір оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2005 року з Павлоградською міською радою строком на 1 (один) рік.

Згідно предмету Договору, зареєстрованого у Павлоградському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 33, Павлоградська міська рада (орендодавець) на підставі рішення 30 сесії VI скликання за № 618 від 02.08.2005 року надає, а ОСОБА_3 (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,094 га. (кадастровий номер :03:002:0080) для обслуговування платної автостоянки (інша комерційна діяльність), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

01.10.2005 року складено акт прийому-передачі земельної ділянки в натурі про те, що Павлоградська міська рада передала, а землекористувач приватний підприємець ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) прийняв в оренду земельну ділянку площею 0,094 га. за адресою: АДРЕСА_1 (р-н ж/б № 21).

30.01.2007 року на підставі рішення Павлоградської міської ради 14 сесії V скликання за № 229-14/У від 30.01.2007 року приватному підприємцю ОСОБА_3 продовжено строк дії договору оренди земельної ділянки площею 0,094 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідну додаткову угоду між ОСОБА_3 та Павлоградською міською радою укладено 15.02.2007 та зареєстровано у Павлоградському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 31.

13.03.2008 року між Павлоградською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , який орендує земельну ділянку загальною площею 0,094га. (кадастровий номер :03:002:0080) для обслуговування платної автостоянки (інша комерційна діяльність) по АДРЕСА_1 , укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки № 33 від 01.10.2005 року, та продовжено термін дії договору на 3 роки.

Рішенням Павлоградської міської ради від 02.08.2011року № 232-10/VI фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 поновлено строк дії договору оренди земельної ділянки та зобов`язано орендаря протягом двох місяців з моменту прийняття даного рішення звернутися до відділу земельно-ринкових відносин Павлоградської міської ради для укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та до відділу Держкомзему у м. Павлограді для забезпечення її державної реєстрації.

Зазначені вимоги органу місцевого самоврядування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 не виконано.

Враховуючи вищевикладене, Павлоградський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Павлоградської міської ради звернувся 31.08.2015 року до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про зобов`язання підприємця ОСОБА_3 повернути земельну ділянку комунальної власності площею 0,094га. (кадастровий номер :03:002:0080), нормативно грошовою оцінкою 810 571,40 грн., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди земельної ділянки та ухиленням відповідача від укладення угоди про поновлення договору на новий строк.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року у справі № 904/8018/15 позов задоволено повністю, зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 повернути земельну ділянку комунальної власності площею 0,094га. (кадастровий номер :03:002:0080), нормативно грошовою оцінкою 810 571,40 грн., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , Павлоградській міській раді.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області набрало законної сили 25.01.2017 року.

Проте, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від виконання рішення суду, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 124 ч. 5 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», щодо обов`язковості до виконання на всій території України усіма особами судових рішень, що набрали законної сили, рішення господарського суду Дніпропетровської області не виконав, земельну ділянку не повернув.

28.03.2017 року Павлоградським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області розглянута заява Павлоградської місцевої прокуратури про примусове виконання наказу № 904/8018/15, виданого Господарським судом Дніпропетровської області від 02.02.2017 року, та відкрито виконавче провадження № 53652924 відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , щодо зобов`язання повернення земельної ділянки комунальної власності площею 0,094 га. (кадастровий номер :03:002:0080) нормативно-грошовою вартістю 810 571,40 грн., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Але ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року, яке набрало законної сили 25 січня 2017 року, зазначене рішення добровільно не виконав.

28.08.2017 року Павлоградським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виконавчий документ повернуто.

10.11.2017 року Павлоградським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області розглянута заява Павлоградської місцевої прокуратури про примусове виконання наказу № 904/8018/15, виданого Господарським судом Дніпропетровської області від 02.02.2017 року, та відкрито виконавче провадження № 55108174 відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , щодо зобов`язання повернення земельної ділянки комунальної власності площею 0,094га. (кадастровий номер :03:002:0080) нормативно-грошовою вартістю 810 571,40 грн., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 05.12.2017 року при примусовому виконанні наказу № 904/8018/15, виданого Господарським судом Дніпропетровської області від 02.02.2017 року, фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь та гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Отже, недотримання вимог законодавства України безумовно порушує інтереси держави, як інституту, який покликаний врегулювати відносини у певній сфері.
Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року категорично ствердив, що «Правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).
Отже, істотна шкода охоронюваним державним інтересам в діях ОСОБА_3 , окрім матеріального характеру, полягає в тому, що своїми діями ОСОБА_3 свідомо, протиправно, діючи всупереч рішення суду, яке набрало законної сили, в період часу з 25.01.2017 року по 30.01.2018 року, принижував авторитет Господарського суду Дніпропетровської області та судової гілки влади в цілому на території м. Павлограда, оскільки будучи позбавленим рішенням суду, яке набрало законної сили, будь-яких правових підстав для користування земельною ділянкою вартістю 1 258 644,72 грн. (один мільйон двісті п`ятдесят вісім тисяч шістсот сорок чотири гривні сімдесят дві копійки), нехтуючи зазначеними зобов`язаннями, продовжував використовувати вказану земельну ділянку в комерційних цілях більш ніж 1 рік та будь-яких дій щодо виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року у справі № 904/8018/15 не вчинив.

Таким чином, ОСОБА_3 , являючись суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), достовірно знаючи про наявність рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року, яке набрало законної сили 25 січня 2017 року, яким було зобов`язано останнього повернути державі в особі Павлоградської міської ради Дніпропетровської області зайняту земельну ділянку комунальної власності для обслуговування платної автостоянки (інша комерційна діяльність), загальною площею 0,094 га., нормативно-грошовою вартістю 810 571,40 грн. (ринковою вартістю яка станом на 31.01.2018 року складає 1 258 644,72 грн. (один мільйон двісті п`ятдесят вісім тисяч шістсот сорок чотири гривні сімдесят дві копійки), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 25.01.2017 року, діючи умисно, з метою ухилення від виконання рішення суду, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 124 ч. 5 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», щодо обов`язковості до виконання на всій території України усіма особами судових рішень, що набрали законної сили, рішення господарського суду Дніпропетровської області не виконав та продовжував безпідставно використовувати земельну ділянку площею 0,094га. (кадастровий номер :03:002:0080) за адресою: АДРЕСА_1 , до 30.01.2018 року, чим завдав істотної шкоди державним інтересам, у вигляді неповернення земельної ділянки загальною площею 0,094 га., нормативно-грошовою вартістю 810 571,40 грн. (ринковою вартістю яка станом на 31.01.2018 року складає 1 258 644,72 грн. (один мільйон двісті п`ятдесят вісім тисяч шістсот сорок чотири гривні сімдесят дві копійки) та свідомому приниженні авторитету Господарського суду Дніпропетровської області та судової гілки влади в цілому на території м. Павлограда.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину не визнав та суду пояснив, що 01.10.2005 року рішенням Павлоградської міської ради йому було видано земельну ділянку в м. Павлограді, а саме по вул. Можайського,в районі ЖБ,21. Точної адреси дана ділянка не мала і не вказано було її в договорі оренди землі. Після чого він звернувся в Управління Державного земельного кадастру для збору необхідних документів. Так само все було зроблено і для продовження строку оренди землі.Оренду він сплачував за ділянку ЖБ 21 по 2013 рік. Договір про продовження оренди землі він не читав. В 2013 році в Управлінні Державного земельного кадастру йому повідомили, що договір розірвано, так як земельна ділянка йому не належить. Кадастровий номер на виділену йому землю знаходиться за адресою: м. Павлоград, вул. Дружби, 90, та належить іншій людині. В 2015 році прокурором м. Павлограда до нього було висунуто позов щодо повернення землі виконкому, та вказано поштову адресу: м. Павлоград, вул. Можайського, 12а, з вказаним кадастровим номером, за яким земля знаходилась по вул. Дружби м. Павлограда. Але за такою адресою він договір не підписував. В рішенні Господарського суду було вказано вже адресу вул. Можайського, 12а, але не було такої земельної ділянки у нього. Він не підписував акт-передачі з приводу земельної ділянки з адресою вул. Можайського, 12а, а підписував щодо земельної ділянки по вул. Можайського в районі ЖБ,21. В 2016 році державний виконавець ОСОБА_8 йому повідомив, що згідно рішення Господарського суду земельну ділянку необхідно повернути, на що він пояснив, що за цим кадастровим номером у нього земельної ділянки не має. Строки повернення земельної ділянки державний виконавець не вказав. 05.12.2017 року державний виконавець відібрав від нього пояснення щодо цієї ситуації, та повідомив, що звернеться в Господарський суд за роз`ясненням, про що його додатково повідомить. Він прибував за кожним викдиком до державного виконавця, та не ухилявся від виконання рішення суду. Повідомлень щодо притягнення його до адміністративної відповідальності він не отримував.

Суд оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 недостовірними щодо відсутності у нього умислу на невиконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року, а саме з тих підстав, що точної адреси дана ділянка не мала і не вказано було її в договорі оренди землі, договір про продовження оренди землі він не читав, та не підписував, врішенні Господарського суду було вказано вже адресу АДРЕСА_3 , але не було такої земельної ділянки у нього, він не підписував акт-передачі з приводу земельної ділянки з адресою АДРЕСА_3 , а підписував щодо земельної ділянки по вул. Можайського в районі ЖБ,21, строки повернення земельної ділянки державний виконавець не вказав, він прибував за кожним викликом до державного виконавця, та не ухилявся від виконання рішенняяк надуманими, заявленими з метою уникнути відповідальності за скоєне, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджуються дослідженими в суді доказами.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні.

Так, представник потерпілого - головний спеціаліст Павлоградської міської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що в 2005 року між ОСОБА_3 та Павлоградською міською радою було укладено договір оренди землі на підставі рішення Павлоградської міської ради строком на 3 роки. До договору оренди землі прикріплюється акт передачі та схема розташування земельної ділянки. Земельна ділянка знаходиться на АДРЕСА_3 . Це відомо за договором, у якому дана інформація мається. ОСОБА_3 звернувся до міської ради щодо продовження строку оренди землі, та його було зобов`язано у строк 2 місяців звернутися до відділу земельно-риночних відносин для укладення договору земельної ділянки. Але ОСОБА_3 не склав такого договору, на листи, які Павлоградська міська рада направляла на адресу ОСОБА_3 , останній не реагував. В 2015 році голова комісії прийняла рішення щодо користування ОСОБА_3 земельної ділянки без правоустановлюючих документів, та прокуратурою в інтересах Павлоградської міської ради було подано позов до Адміністративного суду щодо повернення земельної ділянки, яке було виконано. А саме 30.01.2018 року було складено акт заступником начальника ДВС ОСОБА_8 про примусове виконання рішення щодо повернення земельної ділянки. Сам ОСОБА_3 не звертався до Павлоградської міської ради щодо повернення земельної ділянки. Фактично рішення суду було виконано шляхом авансування витрат на примусове виконання шляхом перерахування грошових коштів, заключенням договору між підприємцем та ДВС, які будуть здійснювати демотаж стоянки. При звільненні земельної ділянки ОСОБА_3 не був присутній. Після відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на земельну ділянку, ОСОБА_3 звертався з заявою до Павдлоградської міської ради щодо виділення земельної ділянки для користування, на що йому було відмовлено, у зв`язку з рішенням суду щодо звільнення земельної ділянки. Відповідь на зверенння було надано 02.02.2018 року. Вартість земельної ділянки складає 810 571,40 грн. Шкоду було визначено за вартістю земельної ділянки за висновком експерта. Бюджет міг отримати гроші, надавши цю земельну ділянку іншій особі. Час, з якого не надходили гроші до бюджету від ОСОБА_3 це з 2013 року по час розгляду справи. Було помилково присвоєно кадастровий номер іншій земельній ділянки. До першого періоду, а саме до 2005 року всі кадастрові номери присвоювались в ручну по кадаствровим книгам, а пізніше було сформовано електронний реєстр через базу. Так як ОСОБА_3 не звернувся до міської ради, в базі не було цього кадастрового номеру, тому такий номер було присвоєно іншій особі. Їй це стало відомо від представника земельного відділу, яка у телефонному режимі розповіла про цю ситуацію, та про дану помилку. ОСОБА_3 необхідно було розробити нову технічну документацію. На даний час в земельному кадастровому відділі даної земельної ділянки не зазначено, тому що не було зареєстровано договру оренди землі. Земля та ж сама, тільки різниця в номері. Коли б ОСОБА_3 здійснив реєстрацію договору вчасно, то йому б не відмовили. Він не уклав договір з відділом земельних ресурсів, як було зазначено в рішенні Павлоградської міської ради. На її погляд у разі відсутності розбіжностей у кастровому номері, нічого б не змінилось. Останній міг віддати земельну ділянку по юридичній адресі, а не по кадастровому номері, та це не суттєво для виконання рішення суду. ОСОБА_3 не звертався щодо невідповідності кадастрових номерів, та звертався щодо повернення земельної ділянки.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона працювала спеціалістом податкової служби. З 2012 року ОСОБА_3 перебував на обліку як юридична ооба, та сплачував податок за оренду землі до 2013 року.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав що він працював у ОСОБА_3 охоронцем на автостоянці 1,5 місяців в літку 2017 року.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що працює начальником кадастрового відділу земельних ресурсів. Раніше займалися внесенням відомостей у книгу обліку з договору оренди, кадастрових карт тоді ще не було. На даний час такої роботи вона не здійснює. Ця інформація нікуди не передавалася, залишалася у книгах. Кадастровий номер відображався в договорі оренди, там же зазначався і адрес землі. З 2010 року відділ не займається реєстрацією цих договорів, так як вже існує реєстраційний відділ. . Всі додаткові договори оренди реєструвалися у тих же книгах. Юридичну адресу присвоював відділ виконкому, за заявою особи, про що виносилось рішення виконкому.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона займає посаду державного кадастрового реєстратора. Їй відомо, що у 2005 році був укладений договір на 1 рік між Павлоградською міською радою та ОСОБА_3 про оренду землі по АДРЕСА_3 . У 2006 році була додаткова угода щодо присвоєння поштової адреси. У 2007 році також було продовжено договір на 1 рік, а у 2008 році угода про продовження оренди на 3 роки. ОСОБА_3 звертався з заявою у 2015-2017 роках з приводу кадастрового номеру. Запитів щодо невідповідності кадастрових номерів не було. Була помилка у кадастровому номері. Передача землі під стоянку по АДРЕСА_1 була на підставі рішення. Без кадастрового номера можливо присвоїти адресу. До кожного договору йде акт прийому-передач.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він працює заступником начальника Павлоградського ВДВС. 18.11.2017 року йому на виконання надійшло рішення суду у відношенні ОСОБА_3 , та у той же день було відкрито виконавче провадження. 05.12.2017 року він ознайомив ОСОБА_3 з рішенням суду, та той надав пояснення, що не може виконати рішення суду, так як кадастровий номер вказаної ділянки землі за адресою: АДРЕСА_4 , а не АДРЕСА_3 ,а. ОСОБА_3 було попереджено про виконання рішення суду, та ознайомлено з обов`язками. У рішенні суду адреса співпадала, відрізнявся тільки кадастровий номер. Було винесено постанову про накладення штрафу на боржника, та зроблено перевірку про виконання рішення суду, але воно не було виконано, тому складено акт та накладено штраф. Потім було подання, та надалі він приступив до виконання рішення суду. 30.01.2018 року рішення суду було виконано, та земельну ділянку передано до Павлоградської міської ради. ОСОБА_3 не спростовував, що за вказаною адресою його авто стоянка. Користувався останній землею приблизно 3 місяці з моменту відкриття виконавчого провадження. Заходи він не вживав для виконання рішення суду, так як вважав, що не може виконувати рішення суду в зв 'язку з тим, що вказано не той кадастровий номер. ОСОБА_3 не надавав ніяких документів на підтвердження права власності. Постанову про відкриття виконавчого провадженя було направлено за адресою без рекомендованого листа, тому підтвердження про отримання не має. Рекомендованим листом було направлено постанову про арешт. ОСОБА_3 не знайомився з матеріалами виконавчого провадження. Земельну ділянку він ідентифікував за адресою: м. Павлоград, вул. Можайського. На цій вулиці була тільки одна стоянка, тому він зрозумів, що це та ділянка, та порахував за номерами на вулиці, та також було вказано район. Він звертався до суду за роз' ясненням рішення, на що було отримано відповідь про виконання відповідно ЗУ «Про виконавче провадження». У заяві про роз`яснення було зазначено пртання, чи виконувати рішення за даним кадастровим номером, за адресою: м. Павлоград, вул. Можайського, який вказано у рішенні?
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що він декілька разів був на підміні свого знайомого, який працював охоронцем на автостоянці яка належала ОСОБА_3 , та була розташована в районі "ПШС", по вул. Можайського м. Павлограда. Там громадяни ставили машини, та за охорону платили гроші, про що вівся запис. Стоянка була огорожена сіткою-рабицею.
Аналіз показань представника потерпілого, свідків, викладених вище, які попереджалися про кримінальну відповідальність, на думку суду є допустимими та об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними, дають підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, підтверджують обставин, що підлягають доказуванню і впливають на оцінку дій обвинуваченого та підтверджують його вину в інкримінованому йому злочину.

Окрім показань, допитаних в судовому засіданні представника потерпілого, свідків, вина обвинуваченого також підтверджується іншими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- витягом з кримінального провадження про ухилення виконання рішення суду ОСОБА_3 , яке вступило в закону силу (том №1 а. с. 229);
-договорами оренди земельної ділянки від 01.10.2005 року, укладеного між Павлоградською міською радою та ОСОБА_3 (том №1 а. с. 90-91, 93-94);
-планом земельної ділянки, що надається в оренду в М 1:5000. (том №1 а. с. 92);
-актом прийому-передачі земельної ділянки в натурі від 01.10.2005 року, відповідно до якого ОСОБА_3 прийняв земельну ділянку площею 0,0940 га. в оренду. (том №1 а. с. 95);
-витягом з рішення Павлоградської міської ради № 229-14-У від 30.01.2007 року про продовження строку дії договору оренди земельних ділянок, відповідно до якого зобов`язано ОСОБА_3 протягом 2 місяців з моменту прийняття вказаного рішення звернутися до відділу земельно-ринкових відносин Павлоградської міської ради для укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та Павлоградського відділу Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр земельного кадастру» для забезпечення її державної реєстрації. (том №1 а. с. 96);
- додатковою угодою від 15.02.2007 року, додатковою угодою від 10.08.2006 року, додатковою угодою від 13.03.2008 року до договору оренди земельної ділянки № 33 від 01.10.2005 року, укладеною між Павлоградською міською радою та ОСОБА_3 (том №1 а. с. 97-98);
- витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки у відношенні ПП ОСОБА_3 (том №1 а. с. 100);
- рішенням Павлоградської міської ради № 232-10/УІ від 02.08.2011 року про поновлення строку дії договорів оренди земельних ділянок фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (том №1 а. с. 101);
-листом - нагадуванням Павлоградської міської ради до ОСОБА_3 щодо виконання вимоги рішення ради та необхідності звернутися до відділу земельно-ринкових відносин для укладення додаткової угоди до договору щодо поновлення оренди земельної ділянки. (том №1 а. с. 102);
-листом в. о. начальника Західно-Донбаської ОДПІ щодо надходження коштів по орендній платі з фізичних осіб від ОСОБА_3 за період з 01.01.2020 року по 25.08.2015 року. (том №1 а. с. 103-104);
-податковими деклараціями орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2010 рік, 2011 рік. (том №1 а. с. 105-108);
-рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року, відповідно до якого зобов`язано фізичну особу ОСОБА_3 повернути земельну ділянку комунальної власності площею 0,094 га. вартістю 810571 грн. Павлоградській міській раді шляхом підписання акта приймання-передачі. (том №1 а. с. 110-111);
-постановою Дніпровського апеляційного господарського суду від 25.01.2017 року про залишення в силі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року. (том №1 а. с. 112-115);
-ухвалою господарського суду Дніпропетровської області про виправлення описки в наказі господарського суду Дніпропетровської області у відношенні ОСОБА_3 (том №1 а. с. 117-118);
-постановою державного виконавця від 28.03.2017 року про відкриття виконавчого провадження за рішенням господарського суду Дніпропетровської області щодо повернення землі ОСОБА_3 (том №1 а. с. 123);
-постановою державного виконавця від 10.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження за рішенням господарського суду Дніпропетровської області щодо повернення землі ОСОБА_3 (том №1 а. с. 126);
-інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта про арешт нерухомого майна у відношенні ОСОБА_3 (том №1 а. с. 127);
-відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 та на яке накладено арешт (том №1 а. с. 128-130);
-витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадян формувань у відношенні ОСОБА_3 (том №1 а. с. 131-134);
-протоколом огляду місця події від 18.08.2017 року, та фотознімками до нього, відповідно до кого, в присутності понятих, було оглянуто ділянку місцевості, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на момент огляду на якій перебували транспортні засоби у кількості 7 штук. (том №1 а. с. 135-140);
-постановою заступника начальника відділу про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2017 року. відповідно до якого у відношенні ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження на підставі рішення господарського суду м. Дніпро про повернення земельної ділянки. (том №1 а. с. 154);
- актом державного виконавця ОСОБА_8 , складеного в присутності ОСОБА_3 щодо неможливості виконання рішення суду, завіреного належним чином за підписом ОСОБА_3 (том №1 а. с. 155);
-протоколом огляду місця події від 16.01.2018 року, та фотознімками до нього, відповідно до кого, в присутності понятих, було оглянуто ділянку місцевості, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на момент огляду на якій перебували транспортні засоби у кількості 15 штук, та ОСОБА_13 , який здійснював охорону автостоянки, було видано два зошити з інформацією щодо клієнтів-користувачів вказаної автостоянки. (том №1 а. с. 164-170);
-протоколом огляду від 16.01.2018 року, відповідно до якого, в присутності понятих, було оглянуто зошити, вилучені в ході огляду земельної ділянки по АДРЕСА_1 , у яких було зазначено прізвища осіб, час в`їзду та виїзду, номери транспортних засобів, суми нарахованих грошових коштів. Записи були з 31.10.2017 року по 16.01.2018 року, та з 29.03.2017 року по 04.01.2018 року. (том №1 а. с. 171-173);
-листом ГУ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ у Дніпропетровській області, відповідно до якого надано вартість 1метр квадратний землі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (том №1 а. с. 175);
-заявою Павлоградської міської ради про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (том №1 а. с. 177);
-протоколом про хід і результати проведення негласної слідчої дії-спостереження за місцем від 25.01.2018 року, відповідно до якого впродовж 10 днів було здійснено спостереження за місцем, а саме за частиною вулиці, яка знаходиться в районі будинку АДРЕСА_1 , та було з`ясовано, що автостоянка за вказаною адресою функціонує цілодобово, на територію стоянки здійснювали заїзд та виїжджали транспортні засоби. (том №1 а. с. 178-180);
-висновком оціночно-земельної експертизи № 1213-01, складеної 05.02.2018 року, відповідно до якої ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0940 га., яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , розрахована в рамках доходного підходу за допомогою методу прямої капіталізації рентного доходу, станом на 31.01.2018 року становить 1 258 644,72 грн. (том №1 а. с. 183-190);
-ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2017 року, відповідно до якого роз`яснено, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року необхідно виконувати відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження». (том №1 а. с. 105-106);
-рапортом прокурора Павлоградської місцевої прокуратури щодо внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, ОСОБА_3 (том №1 а. с. 210-211).

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Заява сторони захисту про те, що надані на розгляд суду копії документів стороною обвинувачення не відповідають положенням ч.3 ст. 99 КПК України, та не підтверджені отримання даних документів у відповідності до КПК України, тому повинні бути визнані судом неналежними, спростовується наступним.

У відповідності до ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні); матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії; висновки ревізій та акти перевірок.
У даному кримінальному провадженні докази, надані стороною обвинувачення, суд визнає як оригінали, так як вони були надані стороні обвинувачення в оригіналі, та долучені до матеріалів кримінального провадження, шляхом здійснення їх копії. Інші, надані стороною обвинувачення документи, саме є оригіналами документів.
Крім того, зазначені вище документи долучені до матеріалів кримінального провадження під час реєстрації кримінального провадження, внесеного в ЄРДС за № 0000035 від 12.07.2017 року, що підтверджується рапортом прокурора Павлоградської місцевої прокуратури.
Суд не погоджується з доводами сторони захисту про ненадання доказів отримання ухвали суду для проведення обшуку оглянутої території, оскільки не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених КПК. (ст.13), але на підставах та в порядку, передбачених КПК України, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення. (ч.2, ст.16).
За даним кримінальним провадженням було проведено саме огляд земельної ділянки по АДРЕСА_1 , а не обшук, та зошити, вилучені під час огляду не є майном вказаної земельної ділянки, тому порушення КПК України під час досудового розслідування, на думку суду, відсутні. А тому постанова про визнання речових доказів винесена належним чином, та у відповідності до ст. 94, 98, 100 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що протокол негласної слідчої дії від 25.01.2018 року є недопустимим, оскільки у відношенні ОСОБА_3 було порушено його конституційні права, та не повідомлено письмово про проведення слідчої дії, суд вважає неспроможними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки рішення про проведення негласних слідчих чи розшукових дій приймає слідчий, прокурор, - слідчий суддя за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором. Слідчий зобов`язаний повідомити прокурора про прийняття рішення щодо проведення певних негласних дій та отримані результати.
За даним кримінальним провадженням конституційні права ОСОБА_3 не було порушено, так як негласна слідча дія була проведена біля території стоянки по АДРЕСА_1 , яка не є контрольована особою.
Відповідно до ч.1 ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються в протоколі. Отже, відповідно до ч.1 ст. 252 та ч.1 ст. 104 КПК України, за результатами проведення негласних слідчих дій, обов`язково складається протокол про хід та результати даної процесуальної дії. За даним кримінальним провадженням протокол про хід і результати проведення негласної слідчої дії-спостереження за місцем було складено 25.01.2018 року, та долучено до справи.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_14 користувався земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_5 , та на теперішній час не існує рішення суду щодо зобов' язання останнього повернути саме таку земельну ділянку, що рішення Господарського суду зобов`язувало передати державі земельну ділянку (кадастровий номер :03:002:0080), яка розташована по АДРЕСА_4 , яка не була в його користуванні, та відсутня поштова адреса АДРЕСА_1 , суд вважає неспроможними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки, на думку суду було помилково присвоєно кадастровий номер іншій земельній ділянці. Земля та ж сама, тільки різниця в номері. У разі відсутності розбіжностей у кастровому номері, нічого б не змінилось. К; ОСОБА_15 міг віддати земельну ділянку по юридичній адресі, а не по кадастровому номері, та це не суттєво для виконання рішення суду. Останній не звертався щодо невідповідності кадастрових номерів, та звертався щодо повернення земельної ділянки. ОСОБА_3 було попереджено про виконання рішення суду, та ознайомлено з обов`язками. У рішенні суду адреса співпадала, відрізнявся тільки кадастровий номер. Щодо розбіжностей у кадастровому номері, та юридичній адресі розташування земельної ділянки, торозцінюється судом як недолік, а саме механічні помилки, що не спростовують суті викладеного та не впливають на зміст документів. При цьому, під описками слід розуміти неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст та не призводять до його неправильного сприйняття.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія протии СполученогоКоролівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, аналізуючи покази обвинуваченого, представника потерпілого та свідків, зіставляючи ці покази зі здобутими письмовими доказами, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, та кваліфікує його дії, як умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, яке заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам.
Його дії кваліфікуються за ч.3 ст. 382 КК України.
Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, раніше не судимий, пенсіонер, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вину не визнав.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи вище викладене, ступінь тяжкості скоєного злочину, наслідки, що настали, ставлення обвинуваченого до того, що сталося, невизнання своєї вини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.3 ст. 382 КК України у вигляді позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю.

Ставлення обвинуваченого до скоєного, впливу призначеного покарання на виправлення обвинуваченого, з метою захисту прав і законних інтересів особистості, суспільства і держави, з урахуванням вимог справедливості і цілей правосуддя, а також те що останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружений, є пенсіонером, суд приходить висновку, що обвинувачений не становить небезпеку для суспільства, в зв`язку з чим його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Тому саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 3718 (три тисячі сімсот вісімнадцять) грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Скасувати арешт на земельну ділянку загальною площею 0,094 га., для обслуговування платної автостоянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить до комунальної власності територіальної громаді м. Павлограда в особі Павлоградської міської ради, накладного шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на майно ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.01.2018 року.
Речові докази у кримінальному проваджені:

- земельну ділянку загальною площею 0,094 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , залишити у власності територіальної громади м. Павлограда в особі Павлоградської міської ради, та зняти з неї арешт;

- зошити з черновими записами зберігати в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 3718 (три тисячі сімсот вісімнадцять) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .