Справа № 597/664/20
Провадження № 1-кп/597/53/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2020 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Заліщики кримінальне провадження № 0000205 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заріччя Надвірнянського району Івано-Франківської області, який знаходиться в державній установі Івано-Франківська установа виконання покарань (12) в м.Івано-Франківськ вул.Коновальця 70А, українця, громадянина України, невійськовозобов`язаного, освіта професійно-технічна, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

15.05.2019 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до трьох років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, 24.09.2019 року о 11 годині 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину Продукти, що в м.Заліщики по вул.Стефаника 17 Тернопільської області, шляхом вільного доступу та користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та він не буде помічений сторонніми особами, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, бажаючи настання протиправних наслідків, відкрив шухляду стола-прилавку, з якої викрав грошові кошти в сумі 500 гривень. Після чого з місця події з викраденим зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на вищевказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 24.09.2019 року біля 15 години 15 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину Продукти, що в м.Заліщики по вул.Залізничній 2Г Тернопільської області, шляхом вільного доступу та користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та він не буде помічений сторонніми особами, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне повторне викрадення чужого майна, бажаючи настання протиправних наслідків, з паперової коробки, яка була на полиці під столом-прилавком викрав грошові кошти в сумі 1700 гривень. Після чого з місця події з викраденим зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на вищевказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні в режимі відеоконференції свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінують, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, однак відмовився надавати суду показання з приводу вчинених ним кримінальних правопорушень. Просить суд суворо його не карати.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, однак подали суду заяви, в яких просять розгляд кримінального провадження проводити у їхній відсутності, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не мають, просять суворо його не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року, Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу винуватого, який раніше судимий за злочини проти власності, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, думку потерпілих, які просять суворо його не карати.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд не вбачає.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 , не зважаючи на попередні судимості, належних висновків для себе не зробив і вчинив новий злочин після постановлення вироку, а тому заслуговує на реальне відбування покарання у виді позбавлення волі. Разом із тим, беручи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, позицію потерпілих, які просили суворо не карати, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню у виді позбавлення волі не у максимальних межах, визначених санкцією ч.2 ст. 185 КК України. Разом з тим, суд вважає, що зазначених пом`якшуючих покарання обставин недостатньо для його звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки це не буде сприяти меті запобігання вчиненню нових злочинів не лише самим обвинуваченим, а й іншими особами. Крім того, суд на підставі ч. 1 ст. 71 КК Oe?a?ie ?anoeiai i?e?aio? iaa?aaooo ?anoeio iiea?aiiy, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При таких обставинах, суд приходить до переконання, що міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, частково приєднавши невідбуту частину покарання, призначеного вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2019 року.

Суд, вважає, що строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід обчислювати з часу його затримання для відбування покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта, відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за даною статею у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2019 року, визначивши ОСОБА_3 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу його затримання 26.09.2019 року.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1