Справа № 567/1408/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі

прокурора ОСОБА_3

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника служби в справах дітей Острозької районної державної адміністрації - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миротин Здолбунівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Шепетівка Хмельницької області, зареєстрованого у АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:
24 вересня 2019 року приблизно о 01 год. 30 хв. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, таємно, скориставшись тим, що власник будинку ОСОБА_8 та його співмешканка ОСОБА_10 спали, шляхом відстібання клямки вхідних дверей проникли до житлового будинку ОСОБА_8 , який розташований в АДРЕСА_3 , звідки здійснили крадіжку бензопили марки «Dolmar DLM520» вартістю 1384 грн., мобільного телефону марки «Nokia 1202» вартістю 146 грн. 67 коп., одного зарядного пристрою до зазначеного телефону вартістю 73 грн., двох зарядних пристроїв до вказаного телефону вартістю 50 грн. кожен та налобного ліхтарика марки «Наша енергія» вартістю 165 грн., на загальну суму 1868 грн. 67 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України винним себе визнав повністю.
Пояснив, що 23.09.2019 випасав сільську череду на лузі в с.Хорів і познайомився із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які також випасали череду, з якими він спілкувався та вживав спиртні напої. Ввечері, він разом з ОСОБА_6 допомогли ОСОБА_14 та ОСОБА_11 загнати корови. В подальшому, вони прийшли до будинку ОСОБА_15 , а потім гуляли по селу, коли ОСОБА_6 запропонував піти до будинку ОСОБА_15 щоб щось викрасти. Прийшовши до його будинку ОСОБА_6 просунув руку через вибиту шибку та відкрив двері. Коли вони зайшли до будинку, то побачили, що в кімнаті на ліжку спали ОСОБА_16 з ОСОБА_17 . Після чого ОСОБА_6 викрав бензопилу синього кольору, котра була у спальній кімнаті, а він викрав телефон «Nokia» чорного кольору та три зарядні пристрої, котрі були на вікні біля ліжка. При виході із будинку у веранді ОСОБА_6 викрав налобний ліхтарик із зарядкою, котрий заряджався у розетці. Після чого вони вдвох вийшли із будинку та ОСОБА_6 закрив двері на клямку так як і відкривав. Із викраденим пішли до будинку його баби, де на дворі різали дрова. Потім вони пішли додому до ОСОБА_13 , але повернулись назад, де заховали все викрадене полягали спати.
Зранку до будинку прийшов ОСОБА_16 , який почав кричати на них та сказав, що якщо вони не повернуть все, що у нього викрали, то він викличе поліцію. В подальшому вони з ОСОБА_6 взяли викрадені бензопилу та телефон та, поклавши їх в мішок, віднесли до подвір`я ОСОБА_15 , де залишили викрадене біля криниці навпроти хати.
У вчиненому щиро кається та обіцяє подібного не вчиняти.
В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України винним себе визнав повністю.
Пояснив, що 23.09.2019 протягом дня вони випасали корови та розпивали спиртні напої. Ввечері він разом з ОСОБА_7 допомогли ОСОБА_14 та ОСОБА_11 загнати корови та в подальшому вони прийшли до будинку ОСОБА_18 . Після того деякий час гуляли по селу, коли він запропонував піти до будинку ОСОБА_15 та забрати свої гроші.
Прийшовши до будинку ОСОБА_15 , він просунув руку через вибиту шибку та відкрив двері. Коли вони зайшли до будинку, то побачили, що в кімнаті на ліжку спали ОСОБА_16 з ОСОБА_17 . Після чого він запропонував забрати їхні речі, за гроші котрі вони йому не заплатили. Після чого викрав бензопилу синього кольору, котра була у спальній кімнаті, а ОСОБА_7 викрав телефон «Nokia» чорного кольору та три зарядні пристрої, котрі були на вікні біля ліжка. При виході із будинку у веранді він викрав налобний ліхтарик із зарядкою, котрий заряджався у розетці. Після чого вони вдвох вийшли із будинку та він закрив двері на клямку так як і відкривав. Потім вони з викраденим пішли до будинку баби ОСОБА_7 , а далі пішли до нього додому, але потім повернулися, заховали викрадене та лягли спати. Зранку до будинку прийшов ОСОБА_16 , який почав кричати на них та сказав, що якщо вони не повернуть все, що у нього викрали, то він викличе поліцію. В подальшому вони з ОСОБА_7 взяли бензопилу та телефон, які вкрали в ОСОБА_15 та поклавши їх в мішок, віднесли до подвір`я ОСОБА_15 , де залишили викрадене біля криниці навпроти хати.
Також суду показав, що щиро розкаюється в скоєному та зробив для себе всі належні висновки та обіцяє подібного не вчиняти.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого зазначив, що неповнолітній ОСОБА_6 перебував на обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування в службі в справах дітей та був влаштований в сім`ю тітки. На даний час не навчається і не працює, веде нездоровий спосіб життя, однак вважає, що виправлення ОСОБА_13 можливе без ізоляції від суспільства.

Вина обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України знайшла підтвердження в зібраних на досудовому слідстві та перевірених в судовому засіданні доказах.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 23.09.2019 він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 випасали череду корів на лузі в с.Хорів Острозького району Рівненської області та їм допомагали ОСОБА_19 і ОСОБА_20 . Протягом дня вони випасали корів та вживали алкогольні напої. В подальшому, вони прийшли до його будинку. Після чого ОСОБА_7 з ОСОБА_6 пішли додому, а вони з ОСОБА_11 лягли спати.
Приблизно о 01:30 год. 24.09.2019 він прокинувся та помітив зникнення бензопили марки «Dolmar DLM520», налобного ліхтарика марки «Наша енергія», мобільного телефону марки «Nokia» та трьох зарядних пристроїв до зазначеного телефону.
Зазначив, що вхідні двері в будинок були замкнені на клямку зсередини, однак біля дверей була вибита шибка, тому дану клямку було легко відчинити.
Вказав, що завдані збитки йому відшкодовані та претензій до обвинувачених він не має.
При призначенні покарання щодо обвинувачених просить призначити їм покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Аналізуючи покази обвинувачених та потерпілого суд вважає їх допустимими, достовірними і достатніми для правильного вирішення справи по суті, оскільки вони не суперечать один одному, співвідносяться між собою та узгоджуються в деталях.

Окрім показань обвинувачених та потерпілого, вина обвинувачених знайшла своє підтвердження в зібраних на досудовому слідстві та перевірених в судовому засіданні доказах.

Відповідно до заяви ОСОБА_8 , протоколу огляду місця події, проведеного 25.09.2019 року, ілюстративних таблиць до протоколу огляду місця події, було проведено огляд господарства, що в АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено бензопилу марки «Dolmar DLM520», мобільний телефон марки «Nokia 1202», які знайдено біля криниці на території господарства потерпілого.
Згідно постанови слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 25.09.2019 вбачається, що виявлені та вилучені в ході огляду місця події бензопилу марки «Dolmar DLM520», мобільний телефон марки «Nokia 1202» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000334.
З заяви ОСОБА_7 від 26.09.2019, протоколу огляду предметів від 26.09.2019 та ілюстративних таблиць до нього вбачається, що ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції три зарядні пристрої до мобільного телефону, які він викрав спільно з ОСОБА_6 із будинку ОСОБА_8 .

З протоколу огляду предметів від 26.09.2019 та ілюстративних таблиць до нього вбачається, що ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції діодний налобний ліхтар із зарядним пристроєм.

Згідно постанови слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 26.09.2019 вбачається, що вилучені в ході огляду предметів три зарядні пристрої до мобільного телефону та налобний ліхтар із зарядним пристроєм визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000334.
З висновку експерта №3.2-939/19 від 17.10.2019 встановлено, що ринкова вартість з урахуванням фізичного зносу бензопили марки «Dolmar DLM520» станом на 24.09.2019 могла становити 1384 грн.; ринкова вартість з урахуванням фізичного зносу мобільного телефону марки «Nokia 1202» станом на 24.09.2019 могла становити 146,67 грн.; ринкова вартість з урахуванням фізичного зносу налобного ліхтарика «Наша енергія» станом на 24.09.2019 могла становити 165 грн.; ринкова вартість з урахуванням фізичного зносу трьох зарядних пристроїв чорного кольору станом на 24.09.2019 могла становити 173 грн.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 30.10.2019, відеозапису та стенограми до протоколу слідчого експерименту вбачається, що 30.10.2019 за участю підозрюваного ОСОБА_7 було проведено слідчий експеримент на місці вчинення злочину.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 30.10.2019, відеозапису та стенограми до протоколу слідчого експерименту вбачається, що 30.10.2019 за участю підозрюваного ОСОБА_6 було проведено слідчий експеримент на місці вчинення злочину.
Згідно постанови слідчого СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 26.11.2019 вбачається, що речові докази у кримінальному провадженні №0000334: бензопилу марки «Dolmar DLM520», мобільний телефон марки «Nokia 1202», налобний ліхтар із зарядним пристроєм до нього та три зарядні пристрої до мобільного телефону передано на зберігання до камери схову речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області.
Оцінивши вказані докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також достатності та взаємозв`язку суд вважає, що вони є достатніми доказами, що підтверджують винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у житло.

Одночасно, при вирішенні питання про наявність у діях обвинувачених складу інкримінованого злочину, суд враховує позицію щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду №13-14кс18 від 18 квітня 2018 року, згідно правового висновку якої проникнення як кваліфікуюча ознака передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому. Відповідно до даного правового висновку, якщо суб`єкт злочину поставив собі за мету заволодіти майном певного виду (якості, значення тощо), місце знаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження чи потрапляння в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне опинення в такому приміщенні з означеною ціллю є незаконним.

Водночас, під час судового розгляду встановлено спрямованість умислу обвинувачених на заволодіння чужим майном, що є характерним для основного складу крадіжки. Окрім того, обвинувачені проникли до житла потерпілого шляхом відкриття дверей, які були зачинені, і умисел на проникнення до зазначених приміщень у обвинувачених виник поза їх межами.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України кваліфікуються як тяжкий злочин, за вчинення якого не передбачено інших видів покарання окрім позбавлення волі.
Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває.
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування матеріальної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.
З досудової доповіді, складеної Острозьким РС філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області, вбачається що з врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_7 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Одночасно, у разі звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на ОСОБА_7 обов`язок працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення особи та попередження нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Суд, дослідивши всі обставини кримінального провадження, враховує дані про особу обвинуваченого, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, думку потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, добровільне відшкодування обвинуваченим завданої шкоди, а також враховує щире каяття обвинуваченого та вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції визначеної ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України.

Згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Крім того, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи ОСОБА_7 , який є особою працездатного віку, однак офіційно не працевлаштований, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинуваченого необхідні і достатні для його виправлення обов"язки відповідно до п.3 ч.2 ст.76 КК України, а саме працевлаштуватись або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває та вважає за необхідне встановити його строком на 1 рік.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує норми ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, а також норми ст.103 КК України, які додатково регламентують особливості призначення покарання неповнолітній особі, при цьому суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого неповнолітнім кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого, особу обвинуваченого, його вік та ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а також умови його життя і виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості неповнолітнього.

Так злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який вчинений неповнолітнім обвинуваченим, у відповідності до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Норми ч.1 ст.22 КК України вказують на те, що неповнолітні особи, які вчинили злочин, передбачений статтею 185 КК України, у віці від шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності.

Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 є активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує, що він по місцю проживання характеризується посередньо, згідно довідки КЗ "Острозька ЦРЛ" на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті не перебуває, на обліку в Острозькому ВП ГУНП в Рівненській області, як дитина правопорушник, не перебуває.
Згідно повідомлення Острозького РВ ДРАЦС від 11.10.2019 вбачається, що в актовому записі про народження ОСОБА_6 наявна відмітка про позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_21 на підставі рішення Острозького районного суду від 19.08.2019.
З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.10.2019 вбачається, що неповнолітній ОСОБА_6 проживає в родині матері ОСОБА_22 в АДРЕСА_1 . Сім`я неблагополучна, зловживає спиртним.
Згідно акту медичного обстеження комісії КП «Острозька ЦРЛ» вбачається, що ОСОБА_6 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, розладом особистості за інфантильним типом.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №239/19 від 07.11.2019 вбачається, що неповнолітній ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованого йому злочину будь-яким психічним захворюванням не страждав, в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на даний час неповнолітній ОСОБА_6 виявляє ознаки характерологічних реакцій за емоційно-нестійким типом, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Згідно досудової доповіді, складеної інспектором Острозького районного сектору філії ДУ «Центр пробації» від 18.12.2019 року, вбачається що з врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (посилена індивідуально-профілактична робота, тренінг щодо зміни кримінального мислення). У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вбачає підстави для покладення додаткових обов`язків передбачених ч.2 ст.76 КК України, а саме виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».
Згідно звіту про неповнолітнього обвинуваченого від 08.01.2020 встановлено, що ОСОБА_6 виховувався в неблагополучній, багатодітній сім"ї. Мати позбавлена батьківських прав. ОСОБА_6 перебував на обліку дітей, що опинились в складних життєвих обставинах. ОСОБА_6 був влаштований разом із сестрами на тимчасове проживання до рідної тітки ОСОБА_23 , на даний час ОСОБА_6 за місцем влаштування не проживає. ОСОБА_6 офіційно не працевлаштувався та не навчається.

На даний час наявна потреба в соціальному інспектуванні сім`ї та взяття під соціальний супровід. Перевиховання неповнолітнього можливе за умови покращення умов проживання і виховання, зміни кола спілкування, лікування від алкогольної залежності та кваліфікованої психологічної допомоги.

Враховуючи наведені обставини, суд призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 , враховує також і те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, незадовільні умови його життя та виховання, надання показів в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, що свідчать про його не байдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення, та з врахуванням особи обвинуваченого, змісту досудової доповіді інспектора Острозького районного сектору з питань пробації, який дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку, що дані обставини вказують на можливість виправлення ОСОБА_6 без реального позбавлення волі, але в умовах нагляду за ним та дозволяють звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст.75, 104 КК України та покладенням обов`язків відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Також, з врахуванням акту обстеження обвинуваченого та відомостей висновку судово-психіатричного експерта, суд вважає за необхідне, відповідно до п.4 ч.3 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою щодо попередження вживання психоактивних речовин.
При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої експертизи по даному кримінальному провадженню становлять 2512,16 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинувачених витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.5 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям.

Керуючись ст.ст.100, 124, 369-374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Покласти на ОСОБА_7 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, п.3 ч.3 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватись або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

На підставі ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Покласти на ОСОБА_6 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, п.4 ч.3 ст.76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою щодо попередження вживання психоактивних речовин.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі по 1256 (одній тисячі двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп. з кожного.

Речові докази у справі: бензопилу марки «Dolmar DLM520», мобільний телефон марки «Nokia 1202», три зарядних пристрої до зазначеного телефону та налобний ліхтарик марки «Наша енергія», які передані на зберігання до камери схову речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, після вступу вироку в законну силу, повернути ОСОБА_8 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1