Справа № 309/1902/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження №11-кп/4806/485/20 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 19.11.2019.
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби та задоволено клопотання прокурора і продовжено строк тримання під вартою до 17. 01. 2020, із визначенням розміру застави 80 000 грн., щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, не працюючого, раніше судимого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України.
Цією ж ухвалою у разі звільнення ОСОБА_7 з-під варти внаслідок внесення застави, на ОСОБА_7 покладено обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України та паспорт для виїзду за кордон.
Із матеріалів контрольного провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23. 05. 2019 за № 0000428 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 3 ст.185 КК України знаходиться у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 та відмовляючи в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, суд першої інстанції вказав, що судове провадження щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 триває, підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою не має,
-2-

оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, у зв`язку з якими відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 09.07.2019 обрано запобіжний захід - тримання під вартою, який продовжувався ухвалою цього ж суду, не зменшилися та не змінилися. Також суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, а тому може покинути своє місце проживання, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, повторно вчинити правопорушення. Крім того суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 і те, що судовий розгляд кримінального провадження за його обвинуваченням триває, а тому враховуючи, що наявність вищевказаних ризиків свідчить про неможливість запобіганню ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оцінивши всі обставини кримінального провадження в сукупності, за клопотанням прокурора продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 17.01.2020.
В апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисник - адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду від 19.11.2019 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 скасувати та обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою і такою, що не відповідає практиці Європейського суду з прав людини, оскільки не містить жодних доказів про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, чи з`явлення нових даних, які підтверджують існування вказаних ризиків. На його думку, немає жодних підстав, які б вказували на існування ризиків, які б виправдовували подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою і такі не були встановлені в судовому засіданні. При цьому судом першої інстанції проігноровано доводи сторони захисту про необхідність врахування при розгляді клопотання прокурора те, що обвинувачений вину визнає, наміру переховуватися від суду немає, потерпілий, який до того немає до обвинуваченого жодних претензій також допитаний судом, що свідчить про відсутність заявленого ризику незаконного впливу на нього.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

-3-

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.
Суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Зі змісту ст. 199 КПК України вбачається, що слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою за умови, що прокурор, слідчий доведуть існування заявлених ними ризиків, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На думку колегії суддів, розглядаючи як клопотання прокурора у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 про продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і клопотання захисника обвинуваченого про зміну щодо обвинуваченого запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, суд дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою. Прокурором доведено, що заявлені ним в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, натомість захисником даних, які б свідчили про відсутність цих ризиків не надано.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-4-

Судом об`єктивно враховано, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжких, ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення ним іншого кримінального правопорушення не зменшились. До того ж судовий розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 триває.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення визначеного строку дії запобіжного заходу про тримання ОСОБА_7 під вартою, а передбачені ст.177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 09.07.2019, який продовжувався ухвалою цього ж суду від 19.09.2019, на день розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 не зменшилися.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про необґрунтоване застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неспроможними, оскільки саме такий запобіжний захід був застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 09.07.2019. Зазначена ухвала суду є чинною, а тому підстав для сумнівів у законності застосування саме такого запобіжного заходу не виникає. Як вбачається зі змісту зазначеної ухвали, судом були встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Доводи захисника ОСОБА_6 щодо даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 також були досліджені судом при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу та при його продовженні, оцінка їм надана судовими рішеннями.

Посилання ж на інші нові обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшились та не виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не містить. Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, кількості доведених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, спростовує доводи апеляційної скарги про необґрунтоване продовження застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, апеляційний суд уважає, що ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання захисника про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є обґрунтованою, законною, постановлена з дотриманням вимог статтей 177, 178, 183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 подана в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів контрольного провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-5-

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 404, 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд,-

П О С Т АН О В И В:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 19.11.2019 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: