Справа № 333/6825/19
Провадження №1-кп/333/255/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2020 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суду м.Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0003390 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середню освіту, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28.11.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою від 29.11.2019 року судом призначено підготовче судове засідання у кримінальній справі № 333/6825/19 на 29.01.2020 року.

В підготовчому судовому засіданні 29.01.2020 року представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_7 надав суду заяву законного представника потерпілої ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Законний представник потерпілої ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримала зазначену заяву та просила суд її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення зазначеної вище заяви про закриття провадження у справі та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою та просила суд її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали заяву законного представника потерпілої ОСОБА_6 та просили суд її задовольнити.

Розглянувши заяву представника малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої або необережний середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Умовою звільнення особи (обвинуваченого) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 27.09.2019 року приблизно о 10 годині 20 хвилин, керуючи мікроавтобусом «Фольксваген ЛТ 46», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вулиці Юності з боку вулиці Рязанської в сторону вулиці Дороніна в місті Запоріжжі. В цей час, у попутному із водієм ОСОБА_4 напрямку, попереду нього, рухався маршрутний мікроавтобус «Мерседес Спринтер» під керуванням водія ОСОБА_10 . В цей час, в районі перетину вулиці Юності та вулиці Біломорської, малолітня пішохід ОСОБА_8 наблизилась до призначеного дорожніми знаками та дорожньою розміткою нерегульованого пішохідного переходу та зупинилась перед ним на тротуарі. При наближені до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким стояла малолітня пішохід ОСОБА_8 , водій ОСОБА_10 зменшив швидкість свого руху та повністю зупинив керований ним транспортний засіб перед переходом до правого краю дороги, надаючи перевагу у русі пішоходу. Після цього, малолітня пішохід ОСОБА_8 відновила рух та почала перетинати проїзну частину вулиці Юності по нерегульованому пішохідному переході, з-права-наліво за ходом руху автомобілю під керуванням водія ОСОБА_4 . Водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну спроможність виявити нерегульований пішохідний перехід та попутній мікроавтобус, який зменшував швидкість свого руху та повністю зупинився перед ним, діючи в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, де зазначено: «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», у відсутності пішоходів на пішохідному переході не переконався, дорогу пішоходу не надав, а продовжив рух, в результаті чого допустив наїзд передньою правою частиною кузова керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_8 . Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди малолітня пішохід ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи від 25.11.2019 року №987, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: вогнище забою головного мозку без гоморрагічного просочення в валику мозолистого тіла, вогнище забою без гоморрагічного просочування в коркових відділах лівої лобної долі, вогнище забою м`яких тканин лівої лобної області (за даними КТ та МРТ досліджень); численних саден в області лоба ліворуч, саден в правій скронево-тім`яній області, численних саден обличчя (без кількості та локалізації в наданій медичній документації), що у сукупності кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; численних саден нижніх кінцівок (без кількості та локалізації в наданій медичній документації), що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Порушення водієм ОСОБА_4 , згідно з висновком інженерно-транспортної експертизи за експертним напрямком дослідження обставин та механізмів ДТП від 21.11.2019 року №9-771, вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця наїзду. Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особи, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є злочином невеликої тяжкості.

ОСОБА_4 свою вину визнав та щиро розкаявся, в повному обсязі відшкодував потерпілій матеріальну та моральну шкоду, після роз`яснення йому права, передбаченого ст. 285 КПК України, проти закриття кримінального провадження з зазначеної підстави не заперечує та бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, примирився з потерпілою, відшкодував останній матеріальну та моральну шкоду, не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне закрити кримінальне провадження та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Крім того, частиною 4 ст. 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.
Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2019 року у справі №334/6976/19 задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженні № 0003390 від 28.08.2019 року та накладено арешт на автомобіль «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у власності ОСОБА_11 , та на якому водій ОСОБА_4 27.09.2019 року приблизно о 10 годині 20 хвилин здійснював рух та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 06.11.2019 року автомобіль «Фольксваген ЛТ 46», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003390.

З огляду на викладене, враховуючи, що судом задоволено заяву законного представника потерпілої ОСОБА_6 про закриття провадження у справі та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою, суд, керуючись ч. 4 ст. 174 КПКП України, приходить до висновку про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2019 року у справі №334/6976/19 на автомобіль «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у власності ОСОБА_11 .
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись ст.ст. 174, 284-286, 288, 350, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

1. Заяву законного представника потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у справі №333/6825/19 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою, на підставі ст. 46 КК України - задовольнити.

2. Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою.

3. Кримінальне провадження №0003390 від 28.08.2019 рокувідносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

4. Скасувати арешт на автомобіль «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у власності ОСОБА_11 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2019 року у справі №334/6976/19.
5. Речовий доказ: автомобіль «Фольксваген ЛТ 46», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_11 залишити останньому за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1