Провадження № 1-кп/742/117/20
Єдиний унікальний № 742/273/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2020 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, що внесені до ЄРДР за № 0001718 від 14.12.2019 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Закарпатської області, Іршавського району с. Суха, українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:

- 06.06.2012 року Прилуцьким міськрайонним судом за ч.1 ст.185 КК України до 80 год. громадських робіт;

- 10.06.2013 року Прилуцьким міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 14.02.2014 року Прилуцьким міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ст.72 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.3 ст.185 КК України

за участі сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачена - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
11.11.2019 року, близько 19 години, ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, користуючись відсутністю власниці, прибула до господарства ОСОБА_5 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , де через незамкнені двері, проникла до будинку, звідки таємно, повторно, викрала два металевих ліжка, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 500 грн. Після чого, знявши гачок на вхідних дверях, проникла до сараю, що розміщений на території даного господарства, звідки таємно, повторно, викрала металеву трубу, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 761,15 грн., що належали потерпілій ОСОБА_5 , розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд, спричинивши останній матеріальні збитки на загальну суму 1261 грн 15 к.

Вказаними в сукупності діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням до житла та іншого приміщення, вчиненого повторно, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, що передбачене ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю та надала показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам, що дійсно, діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, прибула до одного з господарств в с. Нова Тарнавщина, де проникши до будинку викрала два металевих ліжка, а з сараю - металеву трубу, які в подальшому відчужила невідомим особам. Обвинувачена погодилась з вартістю викраденого нею майна, яка була визначена під час досудового слідства, щиро розкаювався, зазначивши про добровільне відшкодування потерпілій збитків, просила суворо не карати, зобов`язувалась в подальшому не вчиняти подібних неправомірних дій.
Потерпіла ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась, попередньо надала письмову заяви про небажання приймати участь в судових засіданнях, вказавши про відсутність до обвинуваченої претензій матеріального характеру. Судом, в зв`язку з можливістю з`ясування всіх обставин під час судового розгляду за відсутності потерпілої, керуючись положеннями ст.325 КПК України, було вирішено питання про проведення розгляду справи без її участі.
Враховуючи те, що обвинувачена надала в судовому засіданні послідовні, логічно-узгоджені показання, які повністю підтверджують фактичні обставини скоєного нею злочину, що викладені в обвинувальному акті, а інші учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, з огляду на відсутність будь-яких сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 здійснила таємне викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням до житла та іншого приміщення, вчинене повторно, а відтак її дії кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, вартість та предмети викрадення, форму і ступінь вини, мотивацію, загально-соціальні дані обвинуваченої: вік та сімейний стан, відсутність даних про суспільно-корисну зайнятість, раніше неодноразово судимого за умисні корисливі злочини, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття у скоєному злочині та добровільне відшкодування збитків потерпілій, відсутність обставин, які обтяжують покарання, критичне ставлення до своїх протиправних дій, негативну характеристику по місцю проживання, перебування на обліку в лікаря-нарколога, відсутність відомостей про перебування на «Д»-обліку в лікаря-психіатра, позицію потерпілої та прокурора щодо призначення виду та міри покарання, і вважає за можливе, призначення їй покарання в межах мінімальної межі санкції частини статті у виді позбавлення волі.
Суд, беручи до уваги фактичні обставини справи, а також тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, з огляду на другорядну роль кари як мети покарання, приходить до внутрішнього переконання, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк, що дасть можливість останній оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення уповноваженим органом з питань пробації профілактичних заходів.
В судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_3 має хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, тому з урахуванням положень ст.96 КК України, відсутні підстави для направлення її на примусове лікування від алкоголізму.
Процесуальні витрати по справі та речові докази відсутні.
Керуючись ч.3 ст.349,368,373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку в 1 /один/ рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Початок іспитового строку ОСОБА_3 слід рахувати з моменту проголошення вироку.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області ОСОБА_1