У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2020 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного у вчиненні

суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 підозрюваного у скоєнні суспільно-небезпечних діянь, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 348, ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в :

На адресу Золотоніського районного суду Черкаської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у скоєнні суспільно-небезпечних діянь, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 348, ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року указане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру направлено до Черкаського районного суду для розгляду за визначеною підсудністю.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2019 року призначено підготовче судове засідання.
Під час підготовчого судового засідання представником потерпілого та прокурором заявлено клопотання про призначення судової стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_7 .
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2019 року дані клопотання судом задоволено та призначена судова стаціонарна комплексна психолого-психіатрична експертиза ОСОБА_7 .
В судовому засіданні досліджено висновок даної експертизи №48 від 02.04.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 на період часу до якого відноситься діяння не виявляв ознак будь-якого психічного розладу, виявляв ознаки акцентуації особистісних рис, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 не виявляє ознак будь-якого психічного розладу, а виявляє ознаки акцентуації особистісних рис, на теперішній час ОСОБА_7 за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними і за своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_7 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. У період правопорушення в якому він підозрюється ОСОБА_7 не перебував у стані фізіологічного афекту, а також іншому вираженому емоційному стані, що істотно вплинув на його свідомість та діяльність під час діяння, в якому він підозрюється.
Прокурор у судому засіданні вважав, що за наявності даного висновку, наявні підстави для закриття провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру та початку кримінального провадження щодо ОСОБА_7 в загальному порядку.
Потерпілий та його представник у судовому засіданні також вважали, що наявні підстави для закриття провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , оскільки останній не перебував в неосудному стані на момент вчинення злочинів.
Законний представник у судовому засіданні погодився з думкою прокурора.
Захисник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покладалися на розсуд суду.
Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду та дослідивши висновок судової стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи, вважає, що наявні підстави для закриття провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру з огляду на наступне.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Частиною 4 статті 503 КПК України визначено, що примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Пунктом 3 частини 1 статті 505 КПК України встановлено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру встановлюються наявність у цієї особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування.
Згідно ч. 2 ст. 509 КПК України у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.
Пунктом 3 частини 1 статті 513 КПК України визначено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності.
Відповідно до ч. 5 ст. 513 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито судом, якщо неосудність особи на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не була встановлена, а так само в разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу. У такому разі після закриття судом кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру прокурор повинен розпочати кримінальне провадження в загальному порядку.
Таким чином враховуючи, що ОСОБА_7 , на момент вчинення злочинів у скоєнні яких він підозрюється, не перебував у стані неосудності і на даний час не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, суд вважає що наявні всі підстави для закриття провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, а прокурор має розпочати кримінальне провадження в загальному порядку.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, скасувати, оскільки на даний час відсутні підстави для його застосування.

Матеріали кримінального провадження надані прокурором підлягають поверненню прокурору для початку кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у загальному порядку.

На підставі викладеного ст.ст. 93, 94 КК України та керуючись ст.ст. 503, 509, 512-516 КПК України, суд, -

ухвалив:

Закрити кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 у скоєнні суспільно-небезпечних діянь, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 348, ч. 1 ст. 263 КК України.

Матеріали кримінального провадження надані прокурором повернути прокурору для початку кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у загальному порядку.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку скасувати.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити прокурору, захиснику, законному представнику.

Учасники судового провадження за заявою можуть отримати в суді в секретаря копію ухвали.

Ухавала набирає законної сили з моменту проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1