Справа № 755/7514/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 17 квітня 2020 року за № 0002702 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 16.04.2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, бульвар Верховної Ради 14, біля вікна кв. 32, звернувся до наглядно знайомої ОСОБА_4 з проханням надати йому мобільний телефон марки «Нефос С5а» чорного кольору, НОМЕР_1 , Imei2- НОМЕР_2 , вартістю 1399 гривень, з метою здійснення телефонного дзвінка, на що ОСОБА_4 будучи впевненою в добропорядності ОСОБА_5 добровільно передала останньому свій мобільний телефон марки «Нефос С5а», розраховуючи на негайне та беззаперечне повернення належного йому майна після його використання.

Після отримання від ОСОБА_4 належного останній мобільного телефону марки «Нефос С5а», у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на повторне заволодіння мобільним телефоном, що належить ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 розуміючи що ОСОБА_4 , не спостерігає за ним, зловживаючи довірою останньої, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на шахрайське заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 , шкоди на суму 1580 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю, показав суду, що 16.04.2020 року близько 17 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, бульвар Верховної Ради 14, біля вікна кв. 32 вирішив заволодіти мобільним телефоном знайомої ОСОБА_4 , після чого попросив потерпілу дати йому телефон для здійснення дзвінка, після чого його не повернув та розпорядився телефоном на власний розсуд.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Винуватість ОСОБА_5 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_5 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 190 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу винуватого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Пом`якшуючою обставиною покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.
Обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України, в діях ОСОБА_5 не встановлено.
Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи його критичне ставлення до вчиненого та усвідомлення власної протиправної поведінки, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, враховуючи позицію прокурора та потерпілої щодо призначення покарання, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає призначити покарання у виді громадських робіт.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені відсутній.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1