ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4425/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/98/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2020 року, в кримінальному провадженні №0001360,-

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 . Застосовано до підозрюваного, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та заборонено йому, залишати житло по місцю реєстрації проживання. Покладено на ОСОБА_7 інші процесуальні обов`язки згідно ст.194 КПК України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, досудовим розслідуванням встановлено, що у лютому 2020 року, точних дати і часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які перебували у невстановленому слідством місці, переслідуючи мету збагачення та незаконного отримання прибутків, попередньо домовились про незаконне заволодіння шляхом обману грошовими коштами жителів Тернопільської області під приводом відшкодування заподіяної постраждалим матеріальної шкоди та не притягнення до кримінальної відповідальності близьких родичів за ніби то вчинення останніми дорожньо-транспортної пригоди із потерпілими, а тому з метою виконання умов зазначеної домовленості та за вказівкою ОСОБА_10 16 лютого 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 приїхали в м.Чортків Тернопільської області.

Надалі, 16 лютого 2020 року, близько 04.00 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном та спільного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на виконання умов вищезазначеної домовленості, визначив стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 , на який відповіла ОСОБА_11 . Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 в телефонній розмові з останньою, використовуючи ефект несподіваності, скориставшись хвилюванням та розгубленим станом ОСОБА_11 , видав себе за її онука на ім`я ОСОБА_12 та повідомив завідомо неправдиву інформацію про те, що він скоїв дорожньо-транспортну пригоду у м.Львів, на даний час перебуває у поліції та йому потрібна допомога. Надалі, використовуючи розгублений стан ОСОБА_11 та її родинні зв`язки, ОСОБА_10 висунув вимогу добровільно передати грошові кошти у сумі 4000 доларів США з метою не притягнення останнього до кримінальної відповідальності за нібито вчинення останнім дорожньо-транспортної пригоди із потерпілими.

В свою чергу, ОСОБА_11 заявила, що таких грошей у неї немає та передала трубку своєму синові ОСОБА_13 , який продовжив розмову із ОСОБА_10 , який продовжив видавати себе за сина ОСОБА_13 , хлопця на ім`я ОСОБА_12 та повідомив завідомо неправдиву інформацію про те, що він скоїв дорожньо-транспортну пригоду у м.Львів та допомогти йому може чоловік на ім`я ОСОБА_14 після чого ОСОБА_10 передав слухавку ОСОБА_7 , який видав себе за ОСОБА_14 та повідомив, що за надання його послуг йому потрібна оплата після чого зателефонував на особистий мобільний номер ОСОБА_13 № НОМЕР_2 з яким продовжив розмову. ОСОБА_13 , будучи введеним в оману, реально сприймаючи слова шахраїв та будучи переконаним в тому, що діє в своїх інтересах та в інтересах свого сина, оцінивши характер негативних наслідків, які можуть в подальшому настати відносно сина у випадку, якщо він не виконає вищезазначеної вимоги, погодився передати грошові кошти, які у нього були на банківській карті, а саме 23 000 гривень на що погодився ОСОБА_7 . Отримавши згоду ОСОБА_13 на передачу грошових коштів, ОСОБА_7 постійно підтримував телефонну розмову із ОСОБА_13 , тим самим не даючи можливості останньому усвідомити події, які з ним відбуваються з метою недопущення здійснення ОСОБА_13 телефонних дзвінків до близьких родичів та виявлення факту вчинення відносно нього шахрайських дій в той час, коли останній прямував до банкомату, що знаходиться по вул.Ст.Бандери в м.Чортків, Тернопільської області, після зняття готівки із банкомату ОСОБА_7 сказав, що ОСОБА_13 необхідно піднятись вверх по даній вулиці до магазину «Рибалка» за яким знаходиться сміттєва урна в якій ОСОБА_13 повинен залишити у конверті дані грошові кошти.

В цей час, ОСОБА_9 , перебуваючи в автомобілі ОСОБА_7 , діючи умисно та керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном та спільного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , будучи обізнаним у місцевості та маршруті руху потерпілого, вийшов із салону даного автомобіля та попрямував до того місця в якому потерпілий залишив грошові кошти, а саме до тильної сторони магазину «Рибалка», що знаходиться по вул.Ст.Бандери в м.Чортків Тернопільської області. На виконання умов вищезазначеної домовленості, 16 лютого 2020 року близько 13 год. ОСОБА_9 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, забрав із сміттєвої урни конверт із грошовими коштами в сумі 23000 гривень, які належать ОСОБА_13 після чого повернувся до автомобіля в якому знаходилися ОСОБА_10 та ОСОБА_7 з метою їх подальшого розподілу згідно розпоряджень ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420400 грн. Вважає, що враховуючи наявні ризики, тяжкість злочину, санкцію, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу підозрюваного, його соціальний та економічний стан, застава у межах, визначених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків. Розмір застави, про який просить прокурор, зумовлений тим, що ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб спричинив потерпілим матеріальні збитки на загальну суму 950291,43 грн., крім цього вказане кримінальне провадження набуло великого суспільного резонансу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення підозрюваного, який вину за пред`явленою йому підозрою визнав повністю і вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступне.

06 березня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме що він, діючи за попередньою змовою з іншими особами відносно яких здійснюється досудове розслідування в цьому провадженні, шляхом обману заволоділи ОСОБА_13 грошовими коштами у сумі 23000 гривень.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому не підлягають перевірці під час апеляційного розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує лише вид застосованого слідчим суддею запобіжного заходу і просить визначити розмір застави більшим за максимальну межу, яка встановлена п.3 ч.5 ст.182 КПК України.

Аналізуючи доводи прокурора про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів приходить до висновку, що вони суперечать вимогам кримінального процесуального закону.

Як вбачається зі змісту оскарженої ухвали щодо особи ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий і підозрюється у вчиненні злочину, який карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Вказані обставини прокурор в апеляційній скарзі не оспорює.

За змістом ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

У клопотанні слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою не наведено даних про те, що підозрюваний ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Доказів цих обставин не додано до клопотання слідчого.

В апеляційній скарзі прокурора також не вказано обставин, які згідно п.3 ч.2 ст.183 КПК України є передумовою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину невеликої чи середньої тяжкості.

Більше того, апеляційна скарга прокурора взагалі не містить викладу конкретних і підтверджених доказами обставин, які би обґрунтовували його твердження про незаконність ухвали слідчого судді, яку він просить скасувати.

Доводи прокурора про наявність підстав для визначення розміру застави понад максимальну межу, яка встановлена для відповідного злочину в п.3 ч.5 ст.182 КПК України, суперечать матеріалам провадження, оскільки вказана норма закону стосується розміру застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, а в даному випадку підозру пред`явлено у вчиненні злочину середньої тяжкості.

Згідно п.1 ч.5 ст.182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, розмір застави визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор в апеляційній скарзі стверджує про необхідність встановлення застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб мотивуючи тим, що ОСОБА_7 спричинив потерпілим матеріальні збитки на загальну суму 950291,43 грн., що суперечить обставинам, які викладені в пред`явленій ОСОБА_7 підозрі, згідно якої він заволодів коштами потерпілого в сумі 23 тисячі гривень. Будь-яких відомостей про інші епізоди злочинної діяльності ОСОБА_7 матеріали справи не містить.

Крім того, за змістом абзацу другого частини п`ятої ст.182 КПК України можливість встановлення застави у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбачено лише для осіб, що підозрюються у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину. Тобто, тих злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком більше п`яти років.

Однак, в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 пред`явлено підозру у вчиненні злочину середньої тяжкості, а саме за ч.2 ст.190 КК України, за якою максимальне покарання становить три роки позбавлення волі.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора і заявлені ним вимоги не ґрунтуються на фактичних обставинах справи і повністю суперечать вимогам кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176-178,182,183,184,194,404,407,422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді