Кримінальне провадження №1-кп/760/625/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0002555 від 19.10.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 365 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до 02 квітня 2020 р. включно.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурори висловили свою думку про необхідність продовження строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою. Висловлюючи свою думку з приводу можливості продовження строку дії запобіжного заходу, прокурори вкотре наголосив на тому, що ризики, що були присутні при обранні даних запобіжних заходів обвинуваченим, не зменшилися та продовжують діяти, а тому строк дії запобіжних заходів необхідно продовжити. Крім того, прокурори послалися на позицію потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 під час попередніх судових засідань, які зазначали про свої побоювання насильства з боку обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Захисники та обвинувачені заперечували проти продовження терміну тримання під вартою обвинувачених, вказавши на недоцільність продовження дії запобіжних заходів з огляду на те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені. Захисники зазначили про необхідність зміни даних запобіжних заходів на інші, що не пов`язані із триманням під вартою, зокрема, на цілодобовий домашній арешт або на необхідність визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Так, захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_10 подали суду письмові клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, що не пов`язаний із позбавленням волі.

Разом з тим, клопотання захисником ОСОБА_9 було подано із порушенням правил ч. 2 ст. 201 Кримінального процесуального кодексу України, яка передбачає, що копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Враховуючи те, що захисник ОСОБА_9 копію клопотання та матеріалів прокурорам не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання не надав, суд не вправі розглядати дане клопотання.

Висловлюючи свої заперечення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , захисник вказав, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України відсутні, сам ОСОБА_10 має ряд захворювань, які впливають на стан здоров`я та імунітет. Свої заперечення захисник надав в письмовому вигляді суду. Виходячи із змісту цих заперечень, захисник вважає, що ОСОБА_10 має бути змінений запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_10 заперечення свого захисника підтримав, вказав, що потерпілий ОСОБА_15 в судові засідання не з`являється, а отже, впливати на нього обвинувачений не зможе. Крім того, ризики впливу ним на свідків також відсутні, оскільки ніхто з тих свідків нічого не бачив. Вказав, що у випадку, якщо строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою буде продовжений, доцільно визначити розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, не є таким, що пов`язаний із застосуванням насильства. Просив визначити розмір застави в сумі 100000,00 грн.

Захисник ОСОБА_7 своє клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_11 обґрунтував тим, що обвинувачений ОСОБА_11 вже достатньо довгий час перебуває під вартою, а ризики переховування ОСОБА_11 знизилися, оскільки орган досудового розслідування змінив правову кваліфікацію його діяння. ОСОБА_11 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки: батьків, сім`ю, рідних та близьких, а також зареєстроване місце проживання. Враховуючи це, захисник зазначає, що ОСОБА_11 не буде вчиняти правопорушення та не зможе ухилятися від суду.

Обвинувачений ОСОБА_11 свого захисника підтримав, зазначивши, що немає жодних даних щодо того, що хтось впливав на свідків, також вказав, що будь-які ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України відсутні.

Захисник ОСОБА_8 просила суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_16 , вважаючи що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України є необґрунтованими. Вказала, що ОСОБА_16 характеризується позитивно та не вчинив жодної дії, яка б могла свідчити про наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_16 підтримав захисника та зазначив, що потерпілий ОСОБА_15 жодного разу не з`явився в судове засідання, а потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_16 йому не погрожував. Вважає, що в зв`язку із цим йому також може бути визначений альтернативний запобіжний захід у виді застави, або він має бути звільнений на домашній арешт.

Суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у обвинувальному акті, дають достатні підстави суду вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зменшилися лише частково, а обставини кримінального провадження з минулого судового засідання не змінилися.

Дійсно, обвинувачені в тій чи іншій мірі підтвердили, що мають визначене постійне місце проживання на території м. Києва чи Київської області. Це, дійсно знижує ризик втечі від суду під час судового розгляду, однак не спростовує його повністю.

Так, обвинувачені і досі можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а для запобігання зазначених ризиків суд вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Хоча потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судове засідання в зв`язку із оголошеною в країні епідемією, пов`язаної із поширенням короновірусу COVID-19 не з`явилися, у суду немає підстав вважати, що їх позиція змінилася, оскільки вони весь час відстоювали свою думку, що побоюються насильства з боку обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Так, як зазначив Європейський суд з прав людини (пункт 44 Постанови від 18 грудня 2012 р. по справі Сопин проти Російської Федерації), «Суд повторює, що виправданий страх помсти, часто може бути достатнім для того, щоб залякані свідки відмовилися від участі в кримінальному процесі в цілому»

Таким чином, це свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 можуть незаконно впливати на потерпілих в даному кримінальному провадженні.

В рамках даного кримінального провадження допитано значну кількість свідків, які у подальшому мають надати свої показання у ході судового розгляду. На даний час судовий розгляд триває, жоден із свідків не допитаний, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть намагатися схилити свідків до зміни своїх показань.

Це також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.

Так, як зазначив в своєму рішенні ЄСПЛ, «Суд визнає, що в справах с багатьма обвинувачених небезпека того, що ув`язнений у випадку звільнення може здійснювати тиск на свідків або може іншим чином перешкоджати розгляду справи, часто досить висока. Всі ці фактори можуть виправдати порівняно довгий період тримання під вартою. (пункт 53 постанови від 15 березня 2011 р. Сизов проти Російської Федерації).

Обвинувачений ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 - у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у вигляді тривалого строку позбавлення волі, що дає підстави вважати, що вони можуть переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Це свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що обвинувачені можуть переховуватись від суду.

Крім того, судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, у якому вони обвинувачуються, вік та стан здоров`я, репутацію обвинувачених. Так, серед злочинів, в яких обвинувачують ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є особливо тяжкий, за вчинення якого визначене покарання у виді до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Враховуючи вид та міру кримінальної відповідальності, що загрожує обвинуваченим, суд вважає і досі наявним ризик переховування від суду з метою уникнення від можливого покарання.

Що стосується стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_10 , то суд вже раніше приділяв увагу даному питанню та реагував відповідним судовим рішенням. Разом з тим, на даний час у суду відсутні будь-які дані які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою в умовах СІЗО в зв`язку із станом здоров`я.

Дані обставини, на думку суду є достатнім приводом для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Крім того, питання законності та обґрунтованості тримання обвинувачених під вартою перевірялося Київським апеляційним судом за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_12 . В той же час даний суд не знайшов підстав для скасування ухвали Солом`янського районного суду м. Києва, таким чином, підтвердивши факт законності та доцільності застосування до обвинувачених даного запобіжного заходу.

З цих же підстав суд не вбачає можливості зміни запобіжних заходів обвинуваченим, як про це просили в клопотаннях захисник ОСОБА_18 та обвинувачений ОСОБА_10 , а також в запереченнях захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Продовження запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим, суд погоджується із заявленою вимогою обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_19 , що обвинувачений достатньо довго тримається під вартою, обвинувачується у вчиненні злочину, що не пов`язаний із застосуванням насильства, а тому із урахуванням позиції ЄСПЛ про те, що із спливом часу ризики втечі зменшуються та норм ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, йому необхідно визначити розмір застави.

Відповідно до ч.5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи те, що сума вимагання, якою, згідно пред`явленого обвинувачення, заволодів ОСОБА_10 є досить великою (28000,00 дол. США) та за курсом НБУ закладає 785680,00 грн., суд вважає, що застава у зазначених в ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України межах не здатна забезпечити виконання ОСОБА_10 покладених на нього обов`язків, а тому її необхідно визначити в розмірі 333 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 699966,00 грн. (шістсот дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість тисяч грн. 00 коп.).

Виходячи із зазначеного, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 відмовити.

Продовжити строк тримання обвинувачених: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 під вартою.

Визначити ОСОБА_10 альтернативний запобіжний захід у виді застави, встановивши його в розмірі 333 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 699966,00 грн. (шістсот дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість тисяч грн. 00 коп.), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача за , банк отримувача: ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, рахунок отримувача UA1012089 та надати документ, що це підтверджує до Солом`янського районного суду міста Києва.

У випадку внесення застави обвинувачений ОСОБА_10 має бути звільнений з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожним викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_10 з-під варти та повідомити про це Солом`янський районний суд м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі,останній зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, строк дії яких встановити протягом 60 днів з моменту внесення застави.

Строк дії ухвали до 29 травня 2020 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий

Судді