ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2352/15-к
Провадження № 1-кп/636/26/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
прокурорів Чугуївської міжрайонної прокуратури ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєві кримінальне провадження № № 0000231, внесене 24 лютого 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бердичів, Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
в с т а н о в и в:
27.12.2014 року, близько 03.00 год., ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебував за місцем сумісного проживання з потерпілою ОСОБА_8 , яке розташоване за адресом: АДРЕСА_3 , де між ним виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин. Маючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень та реалізуючи його, діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, перебуваючи в коридорі квартири, безпричинно ліктем руки наніс удар у праву область обличчя ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, схопив руками за одяг ОСОБА_8 , силою потягнув до кімнати, де правою рукою схопив її за волосся, намотавши їх в кулак, силою придавив обличчям до підлоги, після чого став з усієї сили наносити множинні удари головою об підлогу, в результаті чого ОСОБА_8 втратила свідомість.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді сивців в правій очній області, синець на тулубі та поперековій області, гостру закриту черепно-мозкова травму у вигляді забою головного мозку з субдуральною гематомою скронево-тім`яної області, лінійний перелом лівої скроневої кістки, яка утворилася в результаті ударного впливу тупих твердих предметів. ГЗЧМТ можливо незадовго до надходження в медичний заклад. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 54-Ч/15 від 18.03.2015, за ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я як легке тілесне ушкодження (менше 6 днів), ГЗЧМТ у вигляді забою головного мозку з субдуральною гематомою скронево-тім`яної області, лінійний перелом лівої скроневої кисті - як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.
Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження в момент заподіяння.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в судовому засіданні у вчиненому злочині не визнав, пояснивши, що він проживав з потерпілою у цивільному шлюбі у 2014 році. Уніч з 26 та 27 грудня 2014 року він разом з потерпілою ходили відпочивати у кафе, де розпивали спиртні напої, і коли поверталися додому між ними виник конфлікт, після якого він пішов гуляти сам по парку, а потерпіла пішла додому. Десь близько однієї години ночі він гуляв по парку, а коли о 04.00 годині він повернувся додому потерпіла сиділа у приміщенні кухні та скаржилася на біль у голові, на його запитання, що трапилось вона повідомила, що послизнулась на підлозі, яка була з кахлю, і вдарилась головою. О 21.00 год. цього дня, коли він повернувся додому з роботи, потерпіла була вдома та скаржилася на головну біль і він викликав швидку допомогу, однак потерпіла відмовилась від госпіталізації, а лікар зробив їй укол знеболюваного. Наступного дня потерпіла вранці пішла на роботу, але погано себе почувала, і тому повернулася додому, викликала швидку допомогу та повідомила йому по телефону про те, що перебуває у лікарні і що давала свідчення дільничному інспектору міліції при яких обставинах вона вдарилась головою, а саме: що вона перебувала у нетверезому стані, послизнулась та впала і вдарилась головою. Коли вона знаходилась у лікарні він до неї приходив, купував ліки та продукти харчування. Після проходження лікування, вона забрала свої речі і переїхала жити до батьків. Також, він повідомив суду, що о 08.00 годині 27.12.2014 до них додому приїжджав батько потерпілої, привозив продукти харчування, але обвинувачений сказав батькові, що ОСОБА_9 на роботі, хоча та знаходилась у кімнаті, лежала на ліжку, бо в неї боліла голова.
Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні підтвердила факт перебування з обвинуваченим та друзями в кафе уніч з 26 та 27 грудня 2014 року, і те, що вона після конфлікту, який виник у них по дорозі додому, прийшла додому десь за 1 годину раніше обвинуваченого. Коли обвинувачений прийшов додому, у них знову виник конфлікт з приводу того, що вона його покинула у парку, а не пішла разом з ним, і у коридорі квартири він наніс удар ліктем у праву частину обличчя, потім схопив за одяг та потяг у кімнату квартири, там схопив правою рукою за її довге волосся, яке було розпущено, обмотав його на кулак, силою прижав обличчям до підлоги з силою почав обличчям бити об підлогу, тримаючи її за волосся. Після нанесених ударів вона втратила свідомість, а коли прийшла до тями в неї дуже боліла голова і вона не могла піднятися. Вона попросила обвинуваченого, який знаходився у кімнаті принести їй таз, бо їй нудить, але той відмовився. О 07.00 год. вона прокинулась, встала та лягла на диван, так як погано себе почувала. У цей час на її телефон подзвонив батько і повідомив, що привіз продукти, на що вона йому відповіла, щоб він заходив, його зустріне ОСОБА_10 . В цей час вона знаходилась у кімнаті, бо ОСОБА_10 їй наказав, щоб вона сказала батькові, що знаходиться на роботі, і тому вона сказала так батькові, бо боялася за своє здоров`я. Вона чула, як батько заходив у квартиру, але вона лежала на дивані, як наказав ОСОБА_10 . Після цього обвинувачений пішов на роботу, а вона весь день пролежала на дивані, дуже погано себе почувала, навіть не мала сил викликати швидку. Увечері, коли обвинувачений прийшов додому, вона попросила його викликати швидку допомогу, але він їй відмовив, бо подивився у інтернеті ознаки її стану і повідомив, що в неї струс мозку. Наступного дня вранці він пішов на роботу, а їй наказав не викликати лікаря. Ввечері вона готувала йому вечерю і втратила свідомість, але він відмовився викликати лікаря. 29.12.2014 вона вранці пішла на роботу, в неї на обличчі під правим оком був синець, і коли повернулася додому близько 14.00 год., відчуваючи погіршення свого стану здоров`я, викликала швидку допомогу, яка її госпіталізувала до лікарні, спочатку у Чугуївську, а потім у Харківську обласну лікарню, де перебувала на лікуванні з 29.12.2014 по 05.01.2015. Кожний день обвинувачений приїжджав до неї у лікарню та просив пробачення і просив щоб вона не повідомляла у міліцію про те, що сталося. Після лікарні вона повернулася до обвинуваченого і вони стали знову проживати разом, але у січні 2015 роки він неодноразово, коли перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчиняв сварки, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та бив її, і у лютому 2015 року вона переїхала жити до батьків.
Представник потерпілої ОСОБА_11 в суді підтримав позов про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, вважаючи, що нанесені тілесні ушкодження спричинені обвинуваченим завдали потерпілій матеріальні збитки та моральну шкоду, бо до цього часу вона відчуває головний біль, в неї погіршився психічний стан, постійне відчуття тривоги.
Незважаючи на те, що обвинувачений не визнав свою вину в спричиненні умисного тілесного ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених в ході судового розгляду:
- показами свідка ОСОБА_12 батька потерпілої, який у судовому засіданні пояснив, що коли 27.12.2014 він приїжджав до своєї доньки, привозив продукти харчування, у квартирі його зустрів обвинувачений і повідомив, що потерпіла знаходиться на роботі. Він бачив, що у кухні на столі та підлозі розбитий посуд, від обвинуваченого він почув запах після вживання спиртного. 29.12.2014 у другій половині дня потерпіла подзвонила йому на телефон та повідомила, що її на реанімобілі направляють до Харківської обласної лікарні і по приїзду до лікарні потерпіла повідомила їм, що уніч з 26 на 27 грудня 2014 року її побив обвинувачений головою об підлогу, а потім відмовився викликати швидку медичну допомогу. Також, він повідомив, що під час сумісного проживання потерпілої з обвинуваченим, той неодноразово виганяв її з квартири і вночі потерпіла ночувала у подруг або їхала до них у с. Солоніцевку, ще він розбив телевізор, ноутбук та масляний обігрівач, які їм дали її батьки, погрожував гранатою та у випадку заведення відносно нього кримінальної справи підірве машини та будинок батьків, а тому вони хвилюються за доньку та себе;
- показами свідка ОСОБА_13 матері потерпілої, яка у судовому засіданні підтвердила покази свого чоловіка ОСОБА_12 , і добавила, що мати її чоловіка, тобто бабуся потерпілої, розказувала, що їй неодноразово дзвонила потерпіла і скаржилась на постійні скандали з обвинуваченим, про те що той її бив;
- показами свідка ОСОБА_14 , що проживає у квартирі зверху квартири, де проживали потерпіла з обвинуваченим, який у судовому засіданні пояснив, що з кінця грудня 2014 року по лютий 2015 року постійно чули з квартири де проживали потерпіла з обвинуваченим, сварки з побиттям меблів, стуки та крики дівчини на побиття;
- показами свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні повністю підтвердив покази своєї дружини ОСОБА_16 ;
- показами свідка ОСОБА_17 фельдшера швидкої допомоги, яка виїжджала на виклик до потерпілої, яка у судовому засіданні пояснила, що при огляді потерпілої вона поцікавилася причиною виникнення тілесних ушкоджень, на що та їй повідомила, що впала, але вона здивувалася, бо такі тілесні ушкодження не можливо отримати при падінні. Від госпіталізації потерпіла відмовлялася, але після повідомлення наслідків отриманих ушкоджень погодилась і була госпіталізована до Чугуївської ЦРЛ. При цьому дівчина мала депресивний вигляд, була налякана, ховала обличчя своїм довгим волоссям;
- показами свідка ОСОБА_18 брата обвинуваченого, який у судовому засіданні з приводу нанесення потерпілій тілесних ушкоджень нічого пояснити не міг, але повідомив суду, що у січні 2015 року обвинувачений повідомив йому, що потерпіла перебуває у лікарні, той її кожний день навідує і допомагав знаходити для потерпілої ліки. А у березні 2015 року обвинувачений повідомив йому що потерпіла написала заяву до міліції на обвинуваченого і, як той вважає, що це через помсту, бо обвинувачений вирішив розірвати з нею стосунки;
- показами дільничного інспектора Чугуївського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_19 , який у судовому засіданні пояснив суду, що він проводив опитування потерпілої у лікарні з приводу отриманих тілесних ушкоджень. Спочатку вона повідомила, що тілесні ушкодження їй наніс співмешканець ОСОБА_7 , але писати відносно нього заяву відмовилась і поміняла свої свідчення, вказуючи, що тілесні ушкодження отримала при падінні. При цьому дівчина була пригнічена у шоковому стані;
- показами ОСОБА_20 бабусі потерпілої, яка у судовому засіданні пояснила суду, що наприкінці грудня 2014р. їй на телефон подзвонила онука потерпіла та повідомила, що її побив співмешканець ОСОБА_7 . Наступного дня потерпіла знов подзвонила та повідомила, що її на машині швидкої допомоги везуть до Харківської обласної клінічної лікарні і вона зі своїм чоловіком в цей же день поїхали до неї до лікарні. В лікарні вони побачили справа на обличчі потерпілої синець і на її запитання потерпіла повідомила, що її побив обвинувачений у стані алкогольного сп`яніння, синець під оком наніс ліктем. Після лікування потерпіла повернулася проживати до обвинуваченого, і постійно дзвонила та розповідала що обвинувачений її б`є, тобто насильство зі сторони обвинуваченого носило систематичний характер, часто виганяв її з дому і та приїжджала до неї ночувати, потерпіла часто дзвонила та розповідала їй, але просила не розповідати батькам. У лютому 2015 року конфлікти між потерпілою та обвинуваченим загострилися, обвинувачений сильно побив потерпілу і батьки її забрали додому;
- показами свідка ОСОБА_21 , що була залучена у якості понятого при проведенні слідчого експерименту 13.05.2014, яка у судовому засіданні пояснила суду, що при проведенні слідчого експерименту потерпіла показувала яким саме чином обвинувачений об підлогу наносив їй тілесні ушкодження, заперечував їй викликати лікаря і після виписки з лікарні продовжував її бити.
Окрім свідчень потерпілої, показів свідків, вина в інкримінованому обвинуваченому ОСОБА_7 злочині повністю підтверджується дослідженими та перевіреними судом доказами:
- висновком судово-медичної експертизи № 54-Ч/15 від 18.03.2015р., згідно якого у ОСОБА_8 виявлені ушкодження: синець в правій очній області, синці на тулубі та поперековій області, гостра закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з субдуральною гематомою лівої скронево-тім`яної області, лінійний перелом лівої скроневої кістки, які утворилися від ударного впливу тупих твердих предметів, які за ступенем тяжкості кваліфікуються: синці кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я як легке тілесне ушкодження /менше 6 днів/; ГЗЧМТ, лінійний перелом лівої скроневої кістки кваліфікуються за критерієм небезпечності для життя як тяжке тілесне ушкодження /п.п. 2.1.3 б.в; п. 2.3.2 б Правил судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р./ (а.к.п. 19, 20 т.к.п. 1);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.03.2015, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_8 та фото до нього, в ході якого ОСОБА_8 розповіла про подію, яка відбулася 27.12.2014, та показала механізм спричинення їй співмешканцем ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, зокрема вказала, що обвинувачений ОСОБА_7 схопив її за волосся на голові, обмотавши їх в кулак, силою поклав обличчям на підлогу і наносив удари головою об підлогу, але точну кількість ударів вона не пам`ятає бо втратила свідомість (т.к.п. 1 а.с. 84-93);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 83-Ч/15 від 30.03.2015, згідно якого встановлена у ОСОБА_8 черепно-мозкова травма могла виникнути по вказаному потерпілою механізму та в указаний строк (т.к.п. 1 а.к.п. 95);
- повідомленням КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 701-01 від 19.01.2015, про те, що 29.12.2014 о 13.57 год. до служби «103» надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_8 , 22 років, на який виїжджала бригада екстреної медичної допомоги № 2204 і після огляду ОСОБА_8 було поставлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та направлено до КЗОЗ «Чугуївська центральна районна лікарня» (т.к.п. 1 а.к.п. 105);
- висновком судово-медичної експертизи № 146-Ч/15 від 21.05.2015, згідно якого виявлені у ОСОБА_8 ушкодження у вигляді синця в правій очній області, синців на тулубі та поперековій області, гострої закритої черепно-мозкова травми у вигляді забою головного мозку з субдуральною гематомою лівої скронево-тім`яної області, лінійний перелом лівої скроневої кістки, не могли утворитися від падіння з висоти власного зросту на поширену поверхню (т.к.п. 2 а.к.п. 19, 20);
Як слідує з висновку комісійної судово-медичної експертизи № 42-КЕ/2016 від 19.09.2016, проведеної в ході розгляду судом кримінального провадження, згідно даних медичної картки стаціонарного хворого КЗОЗ «Чугуївська ЦРЛ ім. М.І. Кононенка» ОСОБА_8 перебувала на лікуванні у травматологічному відділенні 29.12.2014 з клінічним діагнозом: гостра черепно-мозкова травма, забій головного мозку, закритий перелом тім`яної і скроневої кісток зліва і справа. Гематоми голови, кінцівок. Поряд з клінічним обстеженням було виконано рентгенологічне дослідження черепу без вказівки на номер та дату дослідження. При огляді травматологом встановлені набряк та локальна болісність у лівій тім`яно-скроневій ділянці. Оглядом анестезіолога були зафіксовані наступні тілесні ушкодження: параорбітальна гематома обох повік лівого ока; гематоми лівого плеча, лівого стегна, лівого коліна, садна правого плеча, правого тазостегнового суглобу. У медичній карті міститься запис від 29.12.2014 про передачу знімків нейрохірургу. В епікризі зазначено, що рентгенограми черепа видані на руки (т. 2 а.с. 1-12).
З заключним клінічним діагнозом: Гостра закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку І-ІІ ст., закритий лінійний перелом скронево-тім`яної кістки справа і зліва. Епідуральна гематома лівої тім`яно-скроневої ділянки. Забій гематоми обличчя, волосяної ділянки голови, забої і садна кінцівок 29.12.2014 о 16.00-17.20 хвора була переведена для подальшого лікування до КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Їй було встановлено клінічний діагноз: Гостра закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку важкого ступеню з формуванням гострої пластинчатої субдуральної гематоми лівої скронево-тім`яної ділянки. Лінійний перелом тім`яних кісток з двох сторін. Периорбітальна гематома справа. Лікворно-гіпертензивний, астено-невротичний синдром. За період лікування з 29.12.2014 до 05.01.2016 було проведене клінічне обстеження; комп`ютерна томографія головного мозку № 70179, якою встановлено лінійний перелом потиличної області справа, відсутність вогнищевих змін; проведено рентгенологічне обстеження № 13967 від 29.12.2014 лінійний перелом тім`яної кістки зліва і консультаційний перегляд рентгенограм черепа - на рентгенограмах черепа у прямій та обох бокових проекціях від 29.12.2014 лінійні переломи тім`яних кісток з обох сторін. Потерпіла виписана з стаціонару з заключним клінічним діагнозом: Гостра закрита черепно-мозкова травма, Забій головного мозку з формуванням пластинчастої субдуральної гематоми лівої скронево-тім`яної області. Лінійні переломи тім`яних кісток з двох сторін. Периорбітальна гематома справа.
Слід відмітити, що результати проведених інструментальних методів дослідження ОСОБА_8 , а саме рентгенівські знімки черепу від 29.12.2014 виконані в ІНФОРМАЦІЯ_2 і Харківській обласній лікарні, результати комп`ютерно-томографічного мозку від 29.12.2014 у вигляді КТ-сканів або на електронному носії експертною комісією не досліджувалися у зв`язку з їх ненаданням. Крім цього, зазначена у діагнозі «пластинчата субдуральна гематома лівої скронево-тім`яної ділянки не підтверджується будь-якими даними клінічних, інструментальних та лабораторних досліджень і тому не може бути прийнятий до уваги. При описуванні тілесних ушкоджень на обличчі та кінцівках не зазначені їх локалізація, колір, розміри, що не дає можливості експертній комісії визначитися з терміном їх утворення. При заповненні в вище зазначених медичних картках рубрики «Анамнез захворювання» вказані різні дати травми голови (ті що досліджувалися містять інформацію яка суперечить встановленим діагнозам); вивчити інформацію медичного характеру щодо анамнезу життя та захворювання ОСОБА_8 , а саме про перенесені нею черепно-мозкові травми або їх відсутність, наявність захворювань судинної і нервової систем (у зв`язку з ненаданням амбулаторної карти).
Визначити у ОСОБА_8 точну локалізацію, характер та термін утворення тілесних ушкоджень за наявними даними не уявляється можливим.
Підтвердити факт наявності перелому тім`яної і скроневої кісток шляхом проведення рентгенологічного обстеження через один рік можливо, але встановити строк утворення перелому кісток черепу за даними рентгенологічного дослідження не є можливим.
Одужання хворої ОСОБА_8 (якщо прийняти до уваги описану у медичній документації черепно-мозкову травму за її характером, локалізацією і об`ємом) за сім діб не є можливим.
На підставі наведеного вище комісія експертів вважає, що для підтвердження наявності, точної локалізації переломів кісток черепу і належності рентгенологічних знімків ОСОБА_8 їй необхідно провести рентгенологічну комп`ютерну томографію з трьохмірною реконструкцією черепу (скроневих, тім`яних та потиличної кісток у режимі) (т.2 а. с. 2-12)
Враховуючи те, що висновок комісійної судово-медичної експертизи не спростовує попередні висновки експертиз, та він проведений не в повному обсязі, то суд його не може прийняти, як належний доказ.
В ході судового розгляду за клопотанням захисника ОСОБА_22 були допитані свідки ОСОБА_23 колишня дружина обвинуваченого, ОСОБА_24 та ОСОБА_25 однокурсники обвинуваченого, які вказали на те, що обвинувачений спокійний та не міг спричинити потерпілій тілесні пошкодження, однак їх покази ґрунтувалися на тому, що їм розповідав обвинувачений та вони не були очевидцями даних подій.
Також в ході судового розгляду були допитані експерти ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які підтвердили свої висновки та пояснили, що отримані потерпілою тілесні ушкодження могли виникнути у строк, на який вказує потерпіла та по механізму, який вона вказала на слідчому експерименті.
Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Таким чином, аналіз усіх досліджених в суді доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.
Оцінюючи в сукупності вищенаведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_23 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, віднесений відповідно ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів, а його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Таким чином, аналіз усіх досліджених в суді доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку, а позиція захисту про не доведеність вини та відсутність доказів спростована, суд її розцінює, як спосіб уникнення покарання обвинуваченим.
Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, у відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд також приймає до уваги те, що відповідно до ст. ст. 3 та 27 Конституції України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом кожної людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, небезпечний для життя потерпілої в момент заподіяння.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (т.к.п. 2 а.к.п. 147, 148), за місцем служби характеризується позитивно (т.к.п. 2 а.к.п. 171), одружений (т.к.п. 2 а.к.п. 164), проходить службу за контрактом у ЗСУ (т.к.п. 2 а.к.п. 150, 158-163), перебуває на військовій службі у військовій частині, яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операціях на території Донецької та Луганської областей з 06.03.2015 (т.к.п. 2 а.к.п. 172), нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції» (т. 2 а.с. 148), нагрудним знаком «Знак пошани» (т. 2 а.с. 149), медаллю «Захиснику Вітчизни» (т. 2 а.с. 150).
Обставин, що пом`якшували б покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують його покарання, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, адже потерпіла, свідки та сам обвинувачений не заперечували, що вони разом вживали спиртні напої.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Зважаючи на кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілої, що передувала події, їх стосунки, враховуючи також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суспільну небезпечність скоєного, відсутність пом`якшуючих обставин та обтяжуючі обставини, характеристики, йог заслуги перед державою, суд при обранні міри покарання, приходить до висновку, що підстав для застосування ст. 69 КК України немає та вважає, що ОСОБА_7 може бути перевихований без ізоляції від суспільства і за доцільне призначити покарання у вигляді позбавлення волі в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, та можливим застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, звільнивши з випробовування від відбування призначеного основного покарання з іспитовим терміном, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів обвинуваченим, оскільки, на думку суду, саме такий вид покарання матиме вплив на його виправлення та є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 12, ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян у порядку, передбаченому цим кодексом.
Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 № 545 "Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діянні зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету використання", сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні КЗОЗ «Обласної лікарні центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» з 29.12.2014р. по 05.01.2015р., де на її лікування витрачено: 1050,56 грн. вартість 7 койко-днів нейрохірургічного відділення, 299,28 грн. витрати параклінічних відділень, 188,90 грн. витрати КТ головного мозку, а всього 1538,74 грн.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.
Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Підсумовуючи все вище вказане, заявлений прокурором цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 1538,74 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.
За приписами ст. ст.10, 60 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Під час судового розгляду потерпіла відмовилася від пред`явленого цивільного позову, вказавши, що їй від нього нічого не потрібно, то суд його залишає без розгляду.
Речових доказів та судових витрат по справі не має.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не має.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь КЗОЗ «Обласної лікарні центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» витрати на лікування потерпілої ОСОБА_28 у сумі 1538 (одна тисяча п`ятсот тридцять вісім) грн. 74 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 залишити без розгляду.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілій, яка не була присутня в судовому засіданні.
Суддя