Справа № 309/2752/19
Провадження № 1-кп/309/51/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законних представників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

потерпілого ОСОБА_13

представника служби у справах дітей ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Хуст кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, учня 9-го класу НВК с. Крива, раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, учня 9-го класу НВК с. Крива, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, учня 10 класу НВК с. Крива, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Група неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 30 червня 2019 року біля 01 години, за попередньою змовою між собою, знаходячись на березі річки «Тиса» в с. Крива, неподалік сільського стадіону, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, з метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, з катамарана, який знаходився на березі річки, викрали п`ять дерев`яних весел, п`ять рятувальних жилетів, насос ножний, дитячий рятувальний жилет марки «BALTIK» та термос металевий. Загальна вартість викрадених речей становить 2595 гривень. Потерпілому ОСОБА_13 завдано матеріальну шкоду на вказану суму.

За вказане кримінальне правопорушення кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 2 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України визнав у повному обсязі, згідний з обставинами, викладеними у обвинувальному акті та пояснив, що він, разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 викрали з катамарана на березі річки «Тиса» весла, рятувальні жилети, насос та термос. Він щиро розкаюється за вчинене та просить суд звільнити його від покарання, застосувавши до нього заходи виховного характеру.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України визнали у повному обсязі, щиро розкаялися, згідні з обставинами, викладеними у обвинувальному акті, надали суду покази, аналогічні показам обвинуваченого ОСОБА_7 та також просили звільнити їх від покарання, застосувавши до них заходи виховного характеру.

В судовому засіданні допитаний потерпілий ОСОБА_13 , який пояснив суду, що він є волонтером і маючи зв`язок з прифронтовою частиною запросив сім`ю, яка складається з 14 усиновлених дітей з Донецька з лінії фронту для відпочинку на Закарпатті та сплаву по річці «Тиса». Це діти, батьки яких загинули. Обвинувачені прийшли вночі, голосно кричали, сміялися, погрожували, а коли почули, що в наметі всі пробудилися, вони налякалися і втекли. Він не думав тоді, що вони щось вкрали, але потім виявив крадіжку речей з катамарану: весел, рятувальних жилетів, насоса та термоса. Обвинувачені залишили дітей без відпочинку, бо діти змушені були повертатися додому. Працівники поліції повернули йому все викрадене майно. Вони залишили його фактично без роботи. Претензій до обвинувачених не має, але бажає щоб вони усвідомили, що вони накоїли.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 визнали себе винними, вони та інші учасники судового провадження не оспорюють докази щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції, керуючись вимогами ст. 349 КПК України обмежив дослідження доказів допитом обвинувачених, потерпілого та матеріалами, які характеризують особи обвинувачених, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, визнав недоцільним досліджувати.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення в судовому засіданні повністю доведена, а тому їх дії слід кваліфікувати за ст.185 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Визнаючи винуватими обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, дані про особи винних, які за місцем проживання характеризуються позитивно, раніше судимими не значаться, на обліку в лікаря нарколога не перебувають.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України вчинений ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Виходячи із змісту ч.1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Згідно п.16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2017 року за №223-66/0/4-17, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого неповнолітніми обвинуваченими кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, дані про їх особи, зокрема те, що вони позитивно характеризуються за місцем проживання, вперше притягуються до кримінальної відповідальності, щиро розкаялися, їх подальша поведінка є бездоганною, суд вважає, що обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слід звільнити від покарання із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі їх під нагляд батьків.

Запобіжний захід відносно обвинувачених в даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільного позову не заявлено.

Питання речових доказі, наявних у справі, слід вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у даному кримінальному провадженні в сумі 2826,18 гривень слід стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та застосувати до нього, передбачені п.п.1,3 ч.2 ст.105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_11 на строк один рік.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та застосувати до нього, передбачені п.п.1,3 ч.2 ст.105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 на строк один рік.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та застосувати до нього, передбачені п.п.1,3 ч.2 ст.105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_9 на строк один рік.

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та застосувати до нього, передбачені п.п.1,3 ч.2 ст.105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_10 на строк один рік.

Речові докази: дерев`яні весла в кількості п`ять штук, рятувальні жилети в кількості п`ять штук, насос ножний, дитячий рятувальний жилет марки «BALTIK», термос металевий залишити потерпілому ОСОБА_13 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави 2826,18 гривень процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи.

На вирок може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1 .

Вирок не набрав законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Помічник голови суду: ОСОБА_15

Дата:31.01.2020 р.