ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали об`єднаного кримінального провадження № 201/12798/18 (пр. № 1-кп/201/692/2020), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002896 і № 0000007 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, незаміжньої, раніше не судимої, не працюючої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Обвинувачена ОСОБА_4 19 листопада 2018 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, знаходячись у приміщенні будинку по АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, побачила на кухонному столі у кімнаті будинку чоловічий гаманець, у внутрішній кишені якого знаходились грошові кошти в розмірі 500 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_5 , які визначила як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, обвинувачена ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, своєю правою рукою взяла грошові кошти в розмірі 500 гривень із внутрішньої кишені гаманця та поклала їх у свою праву кишеню брюк, одягнутих на ній, після чого, із таємно викраденим майном обвинувачена ОСОБА_4 місце вчинення злочину покинула, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 500 гривень.

2. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачена ОСОБА_4 22 січня 2019 року о 12.00 годині, знаходячись у приміщенні кафе «Незабудка», що розташоване по проспекту Героїв, 46 у місті Дніпрі, побачила у лівій зовнішній кишені чоловічої куртки, яка висіла на стільці у приміщенні кафе, що належить потерпілому ОСОБА_6 , грошові кошти у розмірі 400 грн., які вона визначила як об`єкт свого злочинного посягання і у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Обвинувачена ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, своєю правою рукою взяла грошові кошти в розмірі 400 гривень із зовнішньої кишені куртки та поклала їх у кишеню, куртки, яка була одягнена на ній, після чого, з таємно викраденим майном обвинувачена ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення покинула, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму в розмірі 400 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнала у повному обсязі та підтвердила фактичні обставини щодо вчинених нею діянь та викладених у обвинувальних актах.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 :

-у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України;

-у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєних кримінальних правопорушень і особи обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, свою вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялася у скоєному, має на утриманні трьох малолітніх дітей, повністю відшкодувала завдану шкоду, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують її покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням і покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам і наслідкам, зокрема, характеру і способу викрадення чужого майна, його розміру і виду, даним про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, має на утриманні трьох малолітніх дітей, свою вину визнала у повному обсязі і щиро розкаялася, повністю відшкодувала завдану шкоду, в той же час, не працевлаштована і не має постійного доходу, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, сукупність всіх цих даних свідчить про недоцільність призначення ОСОБА_4 покарання, пов`язаного з реальним його відбуванням, а призначення саме покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також відповідати принципам справедливості, достатності і розумності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на неї обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1