ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження № 0001937, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2020 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду продовжено стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 березня 2020 року, та відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який.
Обгрунтовуючи прийняте рішення суд І інстанції вказав про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на час судового провадження, і зазначив, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду або перешкоджати іншим чином, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який передбачає покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, а також може впливати на потерпілого та свідків, так як з потерпілим проживає, а свідки є сусідами, які на даний час не допитувалися в судовому засіданні. Крім того судом було враховано обставини про, які йдеться в ст. 178 КПК України та встановлено, що підстав для зміни запобіжного заходу не має, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження стосовно ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що рішення суду І інстанції незаконне та необґрунтоване, оскільки прокурором в порушення кримінального процесуального законодавства було подано усне клопотання про продовження строку тримання під вартою та з порушенням строків його подачі. Крім того захисник вважає, що встановленні судом ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не існують, так як ОСОБА_7 з вересня 2019 року не переховувався від органів досудового розслідування та суду, не вчиняв тиск на свідків. Захисник вказує, що його підзахисний понад чотири місяці перебуває під вартою, на даний час зібрані всі докази, а тому є всі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши головуючого суддю, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який просив рішення залиши без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, що прокурором було подано усне клопотання, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до аналізу ст. 331 КПК України, письмове клопотання подається прокурором або стороною захисту про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу обвинуваченому, яке розглядається судом за правилами глави 18 КПК України. Разом з цим незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Тобто під час судового розгляду в суді першої інстанції клопотання подається для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу, а не його продовження.
Стосовно інших доводів апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, а висновки суду про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою правильними.
Суд І інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Тобто суд повинен встановити, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на час судового розгляду не зменшилися та зазначити про обставини, які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Так, судом І інстанції встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на період розгляду кримінального провадження та ОСОБА_7 може: переховуватися від суду або перешкоджати іншим чином, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який передбачає покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, а також може впливати на потерпілого та свідків, так як з потерпілим проживає, а свідки є сусідами, які на даний час не допитувалися в судовому засіданні.
Беручи до уваги дані ризики апеляційний суд також звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, в якій суд неодноразово зазначав, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Суд І інстанції врахував вимоги ст. 178 КПК України, під час продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оцінивши тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання його винним, міцність соціальних зв`язків, а також вказав, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не дають підстав для зміни запобіжного заходу, оскільки не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з чим погоджується апеляційний суд.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ч.2 ст. 376 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2020 року, про продовження стосовно ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4