Єдиний унікальний номер справи 185/2243/20
Провадження № 1-кп/185/407/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 01.02.2020 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_4 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

31.01.2020 року приблизно о 15.40 годині обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік магазину «Продукти-504» ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований по вул.Героїв України, 4а в м.Павлограді Дніпропетровської області, знайшов поліетиленовий пакет, в якому містилася подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору масою 10.2236 г, та, переконавшись в тому, що вказана речовина є канабісом, тобто особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року (із змінами та доповненнями) заборонений, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підняв з землі та поклав до лівої кишені своєї куртки, в яку був одягнений, вищезазначений поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, тим самим незаконно придбав та в порушення визначеної в ч.2 ст.25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 року заборони на зберігання наркотичних засобів, почав незаконно зберігати наркотичний засіб при собі в особистому одязі для особистого вживання без мети збуту. У подальшому, в той же день о 18.18 годині в ході проведення співробітниками Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області огляду місця події біля будинку №45 по вул.Заводській в м.Павлограді Дніпропетровської області, обвинувачений ОСОБА_3 добровільно видав знайдений ним паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору масою 10.2236 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом -канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 9.2013 г.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України: як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

27 березня 2020 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість в повному обсязі у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочині, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що він дійсно незаконно придбав та зберігав без мети збуту наркотичний засіб при обставинах, встановлених в ході досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті. Йому цілком зрозумілі права, передбачені ч. 4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст.394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором було укладено добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та постановити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням йому покарання, узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_3 , розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, підозрюваного і обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 27.03.2020 року, яка укладена між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводилась криміналістична експертиза, згідно довідки Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України на проведення судової експертизи було витрачено 1256.08 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної криміналістичної експертизи у розмірі 1256.08 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 березня 2020 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , за кримінальним провадженням, що внесене в ЄРДР за №0000172 від 01.02.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 70 (сімдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи експертами Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України у розмірі 1256.08 гривень.

Речові докази: особливо небезпечний наркотичний засіб: «канабіс» масою 9.7235 г., який переданий на зберігання до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили знищити.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1