Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1282/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 115 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000212 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2019 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рудня-Радовельська Олевсього району Житомирської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, який має одну малолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.10.2007 року Житомирським районним судом Житомирської області за ст.122 ч.1, 135 ч.3, 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років;

- 07.04.2014 року Житомирським районним судом Житомирської області за ст.125 ч.1 КК України до 150 годин громадських робіт;

- 26.11.2014 року Житомирським районним судом Житомирської області за ст.ст.15 ч.2, 186 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

- 20.02.2015 року Житомирським районним судом Житомирської області за ст.289 ч.2, 70 ч.4 КК України до позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна;

- 14.06.2019 року Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ст.185 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 10 місяців, -

обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати та призначити йому більш м`яке покарання. Вважає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що призначаючи йому покарання, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що він мав умисел на вбивство ОСОБА_10 , оскільки одразу після вчинення злочину він надавав потерпілій медичну допомогу. Вказує, що суд в повній мірі не врахував, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, має на утриманні малолітню дитину та батьків, які потребують його підтримки. Крім того, зазначає, що суд помилково врахував його характеристику з місця реєстрації, оскільки за місцем реєстрації він здебільшого не проживає.
В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , яке надійшло від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , йдеться про безпідставність доводів апелянта та про залишення вироку суду без зміни.
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання з призначеним покаранням покарання призначеного вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14.06.2019 року остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вирішено обчислювати з дня затримання, а саме з 03 червня 2019 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу, але не пізніше ніж до 13 грудня 2019 року, залишено попередній у вигляді тримання під вартою.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Як встановлено судом та зазначено у вироку, 03 червня 2019 близько 13 год. 00 хв. у ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння неподалік в`їзду до сміттєзвалища КП «Іршанське комунальне підприємство», що в смт. Іршанськ Хорошівського району Житомирської області, виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , у вказаний день, час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, ОСОБА_8 , наніс один удар правою рукою зігнутою в кулак в область нижньої частини спини, та два удари правою рукою зігнутою в кулак в область хребта спини ОСОБА_10 , від яких ОСОБА_10 присіла. Коли вона перебувала в присівшому положенні, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, наніс один удар правою рукою зігнутою в кулак в область носу ОСОБА_10 та один удар правою рукою на відсіч в область правої щоки обличчя ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_8 наніс три удари правою ногою взутою у взуття в область живота ОСОБА_10 , від яких, остання втратила рівновагу та перехилилася на спину.

ОСОБА_8 , шляхом нанесення ударів руками та ногами ОСОБА_10 , спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла (голови та тулуба), що супроводжувалось масивними внутрішньо черепними крововиливами й розривом селезінки з розвитком гемоперитонеуму (наявність крові в черевній порожнині), ускладненої розвитком шоку, від яких ОСОБА_10 померла на місці.

Своїми умисними діями, які виразились у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника в підтримання апеляційної скарги в частині суворості призначеного покарання, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, думку потерпілої про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 за погодженням із своїм захисником підтримав доводи апеляційної скарги лише в частині суворості покарання, погодився з висновками суду щодо доведеності його вини та заначив про щире каяття у скоєному.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та апелянтом не оскаржується. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання медичної допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання суд визнав рецидив злочинів, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який молодого віку, на спеціалізованих обліках не перебуває, на час вчинення злочину офіційно ніде не працював та доходів не мав, мав місце реєстрації, однак, декілька років за місцем реєстрації не проживав, постійного місця проживання не мав, не одружений, має малолітню дитину, яку утримує матір, раніше судимий. За зареєстрованим місцем проживання характеризується негативно.
Крім того, суд врахував обставини вчинення злочину та його наслідки, поведінку обвинуваченого та потерпілої, мотиви злочину, факт перебування обвинуваченого та потерпілої в стані алкогольного сп`яніння, відношення винного до вчиненого, позицію потерпілої щодо покарання, яка наполягала на найсуворішому покаранні.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції призначив покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону, який передбачає відповідальність за вчинений злочин та дійшов висновку, що призначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.

З наведеними висновками місцевого суду погоджується і колегія суддів.

Доводи апелянта про те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, має на утриманні малолітню дитину та батьків, які потребують його підтримки, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані судом першої інстанції. Крім того, місцевим судом встановлено, що малолітню дитину ОСОБА_8 утримує матір, а сам обвинувачений на утриманні нікого не мав.
Вказання апелянта на те, що суд помилково врахував його характеристику з місця реєстрації, оскільки за місцем реєстрації він здебільшого не проживає, є безпідставним, оскільки згідно вказаної довідки ОСОБА_8 періодично проживав за вказаною адресою без реєстрації, бо був виписаний у 2019 році батьками за борги по кредитам (а.п. 84).
Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги щодо можливості пом`якшення покарання та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, на думку колегії суддів, не можна визнати несправедливим внаслідок суворості.

Судом першої інстанції вірно застосовано положення ч.4 ст. 70 КК України та визначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за даним та попереднім вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14.06.2019 року щодо останнього.

На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: