490/2726/20 20.05.2020
н/п 1-кс/490/2097/2020
Справа № 490/2726/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2020 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000152 внесеного до ЄРДР 14.05.2020 року підозрюваному
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто м. Миколаїв, національність українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодруженому, працюючому експедитором в ТОВ «Преміум Альянс», який є студентом 4 курсу Київського університету культури, раніше не судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
15 травня 2020 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 268 КК України у кримінальному провадженні №0000152, відомості про яке 14.05.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вислухавши думку прокурора, який доводи клопотання підтримав, думку підозрюваного, захисника які проти застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою заперечували, оскільки вважають, що ризики, на які посилається прокурор не є реальними, дослідивши матеріали клопотання, матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного.

Так, з клопотання та наданих слідчому судді матеріалів досудового розслідування вбачається, що 14 травня 2020 року, близько 08:30 години, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Iveco 35J12B» (маломірний вантажний фургон, рефрижератор), реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухій проїжджій частині автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», що має дві смуги для руху (по одній у кожному напрямку), в напрямку від міста Миколаїв до міста Вознесенськ Миколаївської області, в межах своєї смуги руху. Попереду ОСОБА_4 , в межах цієї ж смуги руху, тобто в попутному з ним напрямку, рухався автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 .
При наближенні до автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , в районі 178 км. вищевказаної автодороги, водій почав скорочувати відстань до вищевказаного транспортного засобу.
В цей час назустріч автомобілю марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , тобто в напрямку до міста Миколаєва, в межах своєї смуги, рухався автомобіль марки автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 .
В свою чергу, водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 13.1 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), а саме: будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив попутне зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля марки «Iveco 35J12B» (маломірний вантажний фургон, рефрижератор), реєстраційний номер НОМЕР_1 , із задньою частиною автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 . Внаслідок попутного контактування автомобіль марки Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відкинуло на зустрічну смугу руху, де він передньою частиною зіткнувся із передньою частиною зустрічного автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в межах своєї смуги руху, в напрямку до м. Миколаєва.
В результаті ДТП водій автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 та водій автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 13.1 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
За вказаних дій, ОСОБА_4 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

14.05.2020 року ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України затримано та 15.05.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Підозру ОСОБА_4 прокурор підтверджує зібраними доказами, зокрема, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.05.2020 та схемою до нього, де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та відповідна слідова інформація; допитом потерпілого ОСОБА_9 від 14.05.2020.
З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, у слідчого виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

З метою запобігання спроби ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, прокурор просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В пункті 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, та наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Проте, прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеному вище ризику.

Крім того, як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,офіційно працює, є студентом вищого навчального закладу, з місця ДТП не зник, намагався на місці ДТП допомогти потерпилим, бажає співпрацювати із слідством, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Однак, позитивні відомості про особу підозрюваного не зменшують наявного ризику, проте встановлена інформація про ОСОБА_4 свідчить про його міцні соціальні зв`язки, і застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування, тому слідчий суддя приходить до висновку, про залишення без задоволення клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який на думку слідчого судді є достатнім задля запобігання встановленим ризикам.

Отже, керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення.
Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком до 13 липня 2020 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 13.07.2020 року покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні;
- здати до СУ ГУНП в Миколаївській області свої паспорти що дають право на виїзд з України;
Підозрюваного ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та звільнити.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1