У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла скарга ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження. Дана скарга обґрунтована тим, що 15 серпня 2019 року старшим слідчим СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 була прийнята постанова про закриття кримінального провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002021 від 24 вересня 2018 року за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України з приводу вчинення підбурювання заявниці з боку ОСОБА_7 (залегендоване прізвище ОСОБА_8 ) на надання неправомірної вигоди декану педагогічного факультету ДВНЗ «ДДПУ» ОСОБА_9 за вчинення службовою особою в моїх інтересах дій, з використанням службового становища.

З постановою про закриття кримінального провадження від 15.08.2019 року № 0002021, з підстав відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, заявниця як потерпіла особа (заявник) не згодна та вважає дану постанову передчасною та такою, що прийнята із порушенням вимог КПК України.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий належним чином не вмотивував прийняте рішення, лише формально пославшись на те, що факт оголошення заявниці ОСОБА_10 про підозру за надання неправомірної вигоди службовій особі у кримінальному провадженні № 0001623 виключає інший (віддзеркалений або протилежний) склад іншого кримінального правопорушення № 0002021 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування, слідчим не встановлено всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, які мають істотне значення для цього кримінального провадження. /

Висновки слідчого з приводу того, що всі доводи заявниці ОСОБА_6 щодо підбурювання її в травні 2018 року ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) до надання неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в її інтересах дій, з використанням службового становища деканом педагогічного факультету ДВНЗ «ДДПУ» ОСОБА_9 , перевірені та перевіряються під час досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001623 не можуть свідчити про повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження № 0002021 за ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 .

Слідчий, посилаючись на докази, які маються нібито у іншому кримінальному провадженні за № 0001623 не отримав у встановленому порядку тимчасового доступу до них та не залучив їх до кримінального провадження № 0002021. Під час досудового розслідування, слідчим навіть не було допитано ОСОБА_7 , на яку заявниця вказувала, як на особу яка підбурювала її до надання неправомірної вигоди через неї декану ДВНЗ «ДДПУ» ОСОБА_9 , як і не допитано самого декана ОСОБА_9 .

Зазначає, що слідчим не витребувано з МРВ № 5 Управління захисту економіки в Донецькій області інформації щодо часу звернення гр. ОСОБА_7 із заявою щодо притягнення до кримінальної відповідальності декана педагогічного факультету ДВНЗ «ДДПУ» ОСОБА_9 з приводу вимагання грошових коштів у студентів та не надано правової оцінки тій обставині, що при тому що, заявницю обвинувачено у передачі через ОСОБА_7 неправомірної вимоги декану ОСОБА_9 у кінці травня 2018 року, гр. ОСОБА_7 із заявою про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності звернулась до МРВ № 5 УЗЕ в Донецькій області лише 04 червня 2018 року.

Таким чином, звернувшись до ОСОБА_6 у кінці травня 2018 року, тобто до моменту звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою, яка була подана 04 червня 2018 року, із пропозицією передати грошові кошти у якості неправомірної вигоди декану ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_7 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України.

Крім того, слідчим під час досудового розслідування не було витребувано з навчального закладу Донбаського державного педагогічного університету відомостей про рішень знань заявниці та їх оцінку, які дозволяли їй самостійно здати державний іспит без надання будь-якої неправомірної вигоди, що у сукупності з іншими доказами доводять вину гр. ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення провадження за яким було закрито оскаржуваною постановою слідчого від 15 серпня 2019 року.

На підставі викладеного, просить суд скасувати постанову слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області від 15.08.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002021 від 24.09.2018 року за ч. 3 ст. 5, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України.

В судовому засіданні представник заявниці - адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, просив відмовити у її задоволенні.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 заперечувала проти вимог скарги, просила відмовити у її задоволенні.

Вислухавши представника заявника, прокурора, слідчого, вивчивши наявні матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду скарги по суті, слідчий суддя встановив наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Так, у ході судового розгляду з достовірністю було встановлено, що в провадженні СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області перебувало кримінальне провадження № 0002021 від 24.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України.
24.09.2018 року до ЄРДР внесені відомості за № 0002021 на підставі ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.
Слідчий, який здійснював досудове розслідування у наведеному кримінальному провадженні, виніс постанову про закриття даного кримінального провадження від 15 серпня 2019 року, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України.
Так, в постанові слідчого від 15 серпня 2019 року зазначено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001623 від 04 серпня 2018 року, 04 серпня 2018 року до чергової частини Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області надійшов рапорт щодо виявлення факту надання ОСОБА_6 , 1987 року народження, 15.06.2018 року приблизно о 10-00 через третю особу в приміщенні ДВНЗ «ДДПУ» неправомірної вигоди в сумі 2200 грн. декану факультету за позитивне складання державного іспиту.
В межах іншого кримінального провадження № 0001623 від 04 серпня 2018 року, ОСОБА_6 , 1987 року народження 30 серпня 2018 року повідомлена про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України за фактом надання останньою неправомірної вимоги ОСОБА_9 за успішне складання іспиту.
Крім того, з оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий в обґрунтування свого рішення зазначила, що всі доводи заявниці ОСОБА_6 щодо її підбурювання в травні 2018 року ОСОБА_7 до надання неправомірної вимоги за вчинення службовою особою в її інтересах дій, з використання службового становища деканом педагогічного факультету ДВНЗ «ДДПУ» ОСОБА_9 перевірені та перевіряються під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001623.
Згідно з п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України», статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу створюють ризик недодержання такого стандарту.
В розумінні статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною другою статті 9 Кримінального процесуального кодексу України встановлено принцип законності, який полягає у обов`язку слідчого (прокурора, керівника органу досудового розслідування) всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі й обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Рішення слідчого про закриття кримінального провадження слідчий суддя вважає необґрунтованим, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Отже, слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження фактично надано оцінку доказам та обставинам, що добуті або встановлені в межах здійснення досудового розслідування в межах іншого кримінального провадження.
Статтею 86 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги, які ставляться до процесуального рішення слідчого - постанови у ст. 110 КПК України, не дотримані.
Крім того, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування проведено з порушенням вимог Закону, тобто без повного та всебічного дослідження обставин кримінального провадження.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, слідчий належним чином не вмотивував прийняте рішення, лише формально послався на відсутність складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, необґрунтовано зазначивши посилання на обставини встановлені у межах досудового розслідування по іншому кримінальному провадженню.
Під час здійснення досудового розслідування, слідчим не встановлено всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, які мають істотне значення для цього кримінального провадження.
Отже, слідчим не надано належної оцінки добутим під час досудового розслідування доказам, зокрема, показанням безпосередніх свідків вчиненого кримінального правопорушення, письмовим доказам та не приділено достатньо уваги проведенню процесуальних дій зі встановлення обставин події, що розслідується, які, всупереч висновкам слідчого, в своїй сукупності свідчать саме про наявність складу та події кримінального правопорушення.
Крім того, слідчим під час проведення досудового розслідування не вжито всіх необхідних заходів для встановлення обставин справи, зокрема, не здійснено розширення кола свідків правопорушення, не проведено слідчі експерименти та інші слідчій (розшукові) дії з метою встановлення істотних у кримінального провадженні обставин. А отже, вищевказана постанова винесена передчасно, необґрунтовано та без дослідження всіх обставин справи, тому є законні підстави для скасування вищевказаної постанови слідчого.
На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що вчинено злочин.
Згідно зі ч. 3ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 від 15 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0002021 від 24 вересня 2018 року скасувати

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1