Справа № 521/3857/20
Номер провадження:1-кс/521/1487/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 Димерлій ОСОБА_3 , представників власника майна - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 про арешт майна, по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000529 від 02 березня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2020 року слідчому судді Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотання процесуального керівника-прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000529 від 02.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Звертаючись з клопотанням про арешт майна процесуальний керівник-прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 посилався на те, що на підприємстві ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс» 27 червня 2015 року проведено загальні збори акціонерів, які оформлено протоколом загальних зборів. У зборах взяли участь п`ять акціонерів ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс», які у сукупності володіють 82,59 % голосів, тобто - більшістю.
Так, за результатом скликання зазначених зборів, ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс», в особі генерального директора ОСОБА_7 , на підставі договорів купівлі-продажу продало ТОВ «ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» в особі уповноваженого представника власника ОСОБА_8 419/1000 нежитлових будівель підприємства, які розташовані за адресою: місто Одеса, вулиця Моторна, 6.
Також, 17 липня 2015 року ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс» в особі генерального директора ОСОБА_9 продало відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_10 118/1000 нежитлових будівель підприємства, які розташовані за адресою: місто Одеса, вулиця Моторна, 6.
Крім того, 17 липня 2015 року ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс» в особі генерального директора ОСОБА_9 продало відповідно до договору купівлі-продажу ТОВ «Торговий дім ТИТАН» 463/1000 нежитлових будівель підприємства, які розташовані за адресою: місто Одеса, вулиця Моторна, 6.
Надалі, новий власник 29 січня 2016 року продав 419/1000 нежитлових будівель, розташованих за адресою: місто Одеса, вулиця Моторна, 6 ТОВ «ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» в особі власника ОСОБА_11 . ОСОБА_12 відповідно до договору-купівлі продажу частку у статутному капіталі у розмірі 100% , який в свою чергу 17 серпня 2017 року за договором купівлі-продажу продав ТОВ "Волочиський завод харчових консентратів" по 1/2 частки майна.
У подальшому рішенням господарського суду Одеської області від 12 червня 2017 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_13 до ПрАТ "Ті ел сі сервіс" про скасування рішення загальних зборів від 27 червня 2015 року.
Водночас, рішенням господарського суду Одеської області від 31 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_13 до ПрАТ "Ті ел сі сервіс" про визнання недійсним договору з ТОВ "Еф ес ассет менеджмент" щодо продажу майна.
Тобто, судовим рішенням, яке набрало законної сили, установлено, що керівництво ПрАТ "Ті ел сі сервіс" відчужило майно підприємства із порушенням Закону.
Крім того, ОСОБА_13 , що визнаний потерпілим у вказаному проваджені є акціонером ПрАТ "Ті ел сі сервіс" зазначає, що будь-які кошти за продаж майна підприємства не розподілялись між акціонерами, як того вимагає ЗУ "Про акціонерні товариства" та статут підприємства.
З метою усунення можливих заходів для усунення ризику подальшої незаконної зміни власника нерухомого майна, що може потягнути за собою ускладнення у встановленні обставин по кримінальному провадженню та в поверненні майна його реальному власнику, під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, а саме на нежитлові будівлі за реєстраційними номерами: 01 (нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ТОВ "Торговий дім Титан"); 01 (нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , на яка належить на праві власності ОСОБА_10 ); 101 (нежитлова будівля за адресою: місто Одеса, вул. Моторна, 6Д, яка належить на праві власності ТОВ "Волочиський завод харчових концентратів").
Прокурор вважав, що є всі законі підстави для арешту майна.

Представник ОСОБА_10 та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТИТАН» ОСОБА_4 та представник ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТИТАН» - ОСОБА_5 , щодо арешту майна розташованого по вулиці вулиця Моторна, 6В та 6Г у місті Одесі, заперечували та просили відмовити в його задоволенні оскільки накладення арешту на майно добросовісного набувача призведе до суттєвих матеріальних збитків, та перешкодить господарській діяльності.
Представниками в судовому засіданні надано клопотання генерального директора ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТИТАН», в якому останній зазначає, що підприємство є добросовісним набувачем майна, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Моторна, 6 В на підставі договору купівлі-продажу, який є дійсним та законність якого не оскаржена, тому ОСОБА_10 просить суд відмовити в задоволенні клопотання щодо накладання арешту на майно ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТИТАН» за адресою: місто Одеса, вулиця Моторна, 6-В.
Ознайомившись з матеріалами клопотання, заслухавши думку прокурора та представників, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Малиновським відділом поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 02 березня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000529 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, щодо розтратити ввіреного майна службовими особи ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс».
До клопотання прокурор долучив документи, а саме договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 29 січня 2016 року, договори купівлі-продажу від 17 липня 2015 року які підтверджують право власності ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ТИТАН» нежитлової будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Моторна, 6В ; право власності ОСОБА_10 нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 ; та право власності ТОВ «Волочиський завод харчових концентратів» нежитлової будівлі за адресою: м. Одеса вул. Моторна, 6Д, протокол загальних зборів акціонерів Приватного Акціонерного Товариства «ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС» від 27.06.2015, а також договори купівлі-продажу від 20.07.2015 та 20.08.2015 щодо продажу ПАТ «Ті Ел Сі Сервіс» ТОВ «ЕС ЕФ АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» в особі уповноваженого представника власника ОСОБА_8 419/1000 нежитлових будівель підприємства, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Моторна,6
З рішення господарського суду Одеської області від 12.06.2017, яким задоволено позов ОСОБА_13 до ПрАТ «Ті ел сі сервіс» про скасування рішення загальних зборів від 27.06.2015 та рішення господарського суду Одеської області від 31.10.2017, яким задоволено позов ОСОБА_13 до ПрАТ «Ті ел сі сервіс» про визнання недійсним договору з ТОВ «Еф ес ассет менеджмент» щодо продажу майна видно, що зазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили встановлено, що керівництво ПрАТ «Ті ел сі сервіс» відчужило майно підприємства із порушенням Закону.
Зі змісту клопотання про арешт майна вбачається, що прокурор в обґрунтування клопотання вказав на можливість незаконної зміни власника нерухомого майна, та у разі незастосування заборони на розпорядження вказаним майно, може призвести до наслідків, які можуть потягнути за собою ускладнення у встановлені обставин по кримінальному провадженню та поверненні майна його реальному власнику. Однак прокурором у клопотанні не тільки не доведено, але й не зазначено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права іншої особи та у такий спосіб може бути виконано завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням. Окрім загальних рис, які перенесені зі статті КПК України, об`єктивних характеристик та доказової інформації клопотання не містить.
Також, як вбачається з матеріалів долучених до клопотання прокурор не навів достатніх для такого висновку обґрунтувань, враховуючи, що дані про те, що службові особи ПрАТ «Ті ел сі сервіс» та ТОВ «Еф ес ассет менеджмент» чи ТОВ «Торговий дім Титан», ТОВ «Волочиський завод харчових концентратів» та фізична особа ОСОБА_10 причетні до вчинення цього злочину в матеріалах клопотання відсутні.
Окрім того, варто звернути і на ту обставину, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 02 березня 2017 року, та ніяких дій, щодо незаконної зміни власника майна не здійснено, стороною кримінального провадження ні в клопотанні ні під час розгляду клопотання не обґрунтовано необхідність у накладанні арешту на майно добросовісних набувачів.
Посилання прокурора у клопотанні, що незастосування заборони та розпорядження вказаним майном, може призвести до наслідків, які перешкоджають кримінальному провадженню, не доводять існування підстав, необхідних для накладення арешту, які передбачені ч. 2 ст.170 КПК України.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своє власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Однак, зазначених вимог закону прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.
Як вбачається з матеріалів провадження за клопотанням прокурора, власники майна тобто службові особи ТОВ «Торговий дім Титан», ТОВ «Волочиський завод харчових концентратів» та фізична особа ОСОБА_10 не мають статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000529, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, також не мають статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і службові особи ПрАТ «Ті ел сі сервіс» та ТОВ «Еф ес ассет менеджмент», а отже не є суб`єктами ст.170 КПК України, на підставі чого правових підстав для накладення арешту на майно, яке перебуває в їх власності немає.
Проте зі змісту норм Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких прокурором вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Однак, прокурор в клопотанні про арешт майна взагалі не обґрунтував, яким саме чином вказане майно, що належало ТОВ «Торговий дім Титан», ТОВ «Волочиський завод харчових концентратів» та фізичній особі ОСОБА_10 і яким не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, мають відношення до кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, з урахуванням того, що вони придбали нежитлові будівлі за адресами: м. Одеса, вул. Моторна,6В, 6Д, АДРЕСА_2 на законних підставах, відповідно до вищезазначених договорів купівлі-продажу.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно, що відповідно до ч.1 ст.173 КПК України має стати підставою для відмови у задоволенні клопотання.
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «України-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Під час судового розгляду встановлено, що незважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні триває протягом тривалого часу, відомості про причетність до злочину службових осіб ТОВ «Титан» - ОСОБА_10 , ТОВ «Торговий дім Титан», або ТОВ «ВОЛОЧИСЬКИЙ ЗАВОД ХАРЧОВИХ КОНЦЕНТРАТІВ» не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, стосовно них не здійснюється досудове розслідування, жодній посадовій особі про підозру у вчиненні злочину не повідомлено. Також під час кримінального провадження цивільний позов не пред`являвся.

Даючи оцінку відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідкам арешту майна для його володільця, який є добросовісним набувачем майна (принаймні, доказів протилежного стороною обвинувачення не надано), слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 про арешт майна, по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000529 від 02 березня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1