Дата документу 19.03.2020 Справа № 314/5038/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/705/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/5038/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в суді першої інстанції під час розгляду клопотання, - прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_8 , на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 січня 2020 року відносно засудженого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 січня 2020 року задоволено клопотання засудженого, який відбуває покарання в Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№1)», ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.02.2019 року, на невідбутий строк, що складає 5 місяців 13 днів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№1)», ОСОБА_7 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Задовольняючи клопотання засудженого, суд першої інстанції зазначив, що з поданих та перевірених в судовому засіданні доказів слідує, що засуджений довів своє виправлення і заслуговує на звільнення його від відбування покарання умовно-достроково на строк, який залишився.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На думку апелянта, суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував вимоги ст. 50 КК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року. Вказує, що початок строку відбуття покарання засудженого ОСОБА_7 починається з 23.11.2018 року, за час відбування покарання засуджений має лише 2 заохочення, які він отримав у ІІ та ІV кварталі 2019 року, тобто безпосередньо перед настанням пільги, передбаченої ст. 81 КК України, а упродовж І та ІІІ кварталу 2019 року, засуджений заохочень не мав. Вказане свідчить про відсутність активної форми поведінки з боку засудженого та намагання засудженого своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення. Також вказує, що з моменту прибуття до ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» ОСОБА_7 був працевлаштований лише на протязі 4 місяців (травень, червень, липень, жовтень 2019 року), що вказує про відсутність такої обов`язкової ознаки для застосування ст. 81 КК України як сумлінне ставлення до праці. Крім того, суд першої інстанції не врахував те, що наразі на розгляді в Овідіопільському районному суді Одеської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та остаточне рішення у вказаному провадженні не прийнято. Вказана обставина свідчить про схильність засудженого до вчинення корисливих злочинів.

На підставі викладеного, просить поновити пропущений строк для подачі апеляційної скарги на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 січня 2020 року. Скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який вважав, що підстав для поновлення строку немає, оскільки апеляційна скарга подана з дотриманням строків на апеляційне оскарження, щодо вимог апеляційної скарги прокурора підтримав їх у повному обсязі та прохав апеляційну скаргу задовольнити; засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь в суді першої інстанції під час розгляду клопотання, задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Колегією суддів встановлено, що ухвала суду першої інстанції була оголошена 30 січня 2020 року.

Згідно вхідного штампу канцелярії Вільнянського районного суду Запорізької області апеляційна скарга подана прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_8 06 лютого 2020 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, у зв`язку із чим колегія суддів не вбачає підстав для поновлення строку, оскільки він не є пропущеним.

Доводи прокурора про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції колегія суддів вважає неспроможними, з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 21 вересня 2019 року вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.05.2019 року на підставі ст. 72 КК України зараховано в строк тримання під вартою з 23.11.2018 року до прибуття у виправний центр з розрахунку 1 день позбавлення волі відповідають 2 дням обмеження волі.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№1)» з 03.04.2019 року. За період відбування покарання характеризується позитивно. Вимоги режиму відбування покарання не порушував, стягнень не має. За сумлінну поведінку і ставлення до праці має два заохочення. Працевлаштований робітником на виробничому об`єкті № 3. До праці ставиться добре. Зауважень з боку виробничого персоналу відносно свого ставлення до праці не має. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Бере участь у програмі диференційовано-виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». Залучався до робіт без оплати праці з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов засуджених.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений довів своє виправлення, а тому може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Доводи прокурора про те, що засуджений ОСОБА_7 був працевлаштований лише на протязі 4 місяців, що вказує про відсутність такої обов`язкової ознаки для застосування ст. 81 КК України як сумлінне ставлення до праці, спростовуються характеристикою на засудженого, наданою адміністрацією виправної колонії, відповідно до якої ОСОБА_7 працевлаштований робітником на виробничому об`єкті № 3, до праці ставиться добре, виробничу дисципліну не порушує, зауважень з боку виробничого персоналу відносно свого ставлення до праці не має.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі, що засуджений має лише 2 заохочення, які він отримав у ІІ та ІV кварталі 2019 року, тобто безпосередньо перед настанням пільги, передбаченої ст. 81 КК України, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки висновок суду першої інстанції ґрунтується на всебічному вивченні даних про особу засудженого, який поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Щодо доводів прокурора стосовно неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що наразі на розгляді в Овідіопільському районному суді Одеської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та остаточне рішення у вказаному провадженні не прийнято, що свідчить про схильність засудженого до вчинення корисливих злочинів, то вони також є безпідставними, оскільки процесуальних перешкод для розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення через наявність іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_7 немає, а тому вказана обставина не може слугувати підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, так як і не може вказувати на те, що поведінка засудженого не зазнала позитивних змін.

Відтак, ухвала суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги цього не спростовують, відтак підстав для її скасування та призначення нового розгляду, як того вимагає прокурор у своїй апеляційній скарзі, немає.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що прокурором в апеляційній скарзі взагалі не наведено підстав, передбачених ст. 415 КПК України, для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в суді першої інстанції під час розгляду клопотання, - прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 січня 2020 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнено його умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.02.2019 року, на невідбутий строк, що складає 5 місяців 13 днів, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4