КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги прокурора в кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2019,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2019 відмовлено у задоволенні клопотання тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділення СВ Печерського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_10 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистої поруки.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, на підозрюваного ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця перебування.
Визначено народних депутатів України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , поручителями підозрюваного ОСОБА_8 .
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2,0 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Роз`яснено поручителям - народним депутатам України ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи до суду на першу про те вимогу, а також, що вони можуть відмовитися від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому разі вони забезпечують явку підозрюваного ОСОБА_8 до органу досудового розслідування чи суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший.
Попереджено поручителів - народних депутатів України ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 180 КПК України, а саме: у разі невиконання поручителями взятих на себе зобов`язань, на них накладається грошове стягнення в розмірі від десяти до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підозрюваного ОСОБА_8 звільнено з-під варти в залі суду.
Визначено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків до 12.02.2020 включно.
Контроль за виконанням зобов`язань про особисту поруку покладено на слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, а якщо справа перебуватиме в провадженні суду - на прокурора.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор в кримінальному провадженні - прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділення СВ Печерського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 , та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначив, що обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, та які додано до клопотання слідчого.
Слідчий суддя не взяв до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, не враховано те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні групою осіб тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а тому існує ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, з огляду на його суворість.
Також, слідчим суддею не враховано, що особа, яка разом з ОСОБА_8 вчиняла протиправні дії щодо народного депутата України ОСОБА_17 , не встановлена.
На думку прокурора, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є єдиним гарантованим та можливим способом унеможливити продовження ним своєї злочинної діяльності, а також протиправно впливати на здійснення досудового розслідування, в тому числі шляхом спілкування зі свідками і підозрюваними у даному кримінальному провадженні. Вказаний запобіжний захід перешкодить спробам останнього знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою ухилитися від кримінальної відповідальності та перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
Крім того, не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині зобов`язання підозрюваного ОСОБА_8 повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну місця свого перебування, та покласти на підозрюваного ОСОБА_8 зобов`язання повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що слідчий суддя поклав на підозрюваного обов`язок, який не передбачений ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого перебування.
На думку захисника, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1,6,7,48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст.ст. 2, 3, 8, 9, 12, 84-87 КПК України, оскільки висновки суду, викладені в мотивувальній частині ухвали, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Крім того, слідчим суддею неправильно застосовано норми закону України про кримінальну відповідальність та не взято до уваги норми процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ; думку підозрюваного ОСОБА_8 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та підтримали апеляційну скаргу, подану захисником ОСОБА_19 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, в провадженні СВ Печерського УП ГУ НП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0005454, відомості про якевнесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 346 КК України, а саме умисного заподіяні народному депутату України тілесних ушкоджень у зв`язку із його державною діяльністю.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_8 спільно із невстановленою досудовим слідством особою виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень народному депутату України ОСОБА_20 у зв`язку із його державною діяльністю, пов`язаною з виконанням останнім депутатських повноважень.
Так, 11.12.2019, в період часу від 11 години 23 хвилин по 11 годину 25 хвилин ОСОБА_8 та невстановлена досудовим слідством особа, перебуваючи в приміщені Верховної Ради України, за адресою: м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 5, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, нанесли декілька ударів кулаками народному депутату України ОСОБА_20 в область голови та тулуба, чим завдали останньому тілесних ушкоджень, а саме закриту черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови та шиї.
Згідно даних протоколу затримання, 12.12.2019 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 346 КК України.
12.12.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру в умисному заподіянні народному депутату України тілесних ушкоджень у зв`язку із його державною діяльністю, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 346 КК України.
12.12.2019 тимчасово виконуючий обов`язки начальника відділення СВ Печерського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2019 відмовлено в задоволенні клопотання, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистої поруки, із покладенням у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України на нього обов`язків строком до 12.02.2020 включно: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця перебування.
Визначено народних депутатів України ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , поручителями підозрюваного ОСОБА_8 .
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив, що органом досудового розслідування не наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, ідо наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 346 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.
Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 346 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами, зокрема даними протоколу прийняття заяви від 11.12.2019, протоколу огляду місця події від 11.12.2019, протоколу допиту свідка ОСОБА_22 від 11.12.2019, протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 11.12.2019, протоколу огляду інтернет-сторінки від 11.12.2019, протоколу перегляду відеозапису від 11.12.2019, довідки KJI "Феофанія" №228 від 12.12.2019.
На основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.
Разом з тим, обгрунтовано встановивши відсутність виняткових підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді особистої поруки, не навівши при цьому в ухвалі обгрунтування та мотивів такого висновку.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно пунктів 57-59 рішення Європейського суду з прав людини «Корнійчук проти України» від 30.01.2018, суд нагадує, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади. Обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання - на додаток до наявності обґрунтованої підозри - покладається на неї з моменту ухвалення першого рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, тобто «негайно» після затримання (див. рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova [GC]), заява № 23755/07, пункти 87 та 102, ЄСПЛ 2016 (витяги)). Більше того, вирішуючи питання про звільнення або подальше тримання особи під вартою, органи влади зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення її явки до суду (див. рішення у справі «Ідалов проти Росії» [ВП] (Idalov v. Russia [GC]), заява № 5826/03, пункт 140, від 22 травня 2012 року).
До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого (див. рішення у справі «Ара Арутюнян проти Вірменії» (Ага Harutyunyan v. Armenia), заява № 629/11, пункт 50, від 20 жовтня 2016 року, з подальшими посиланнями).
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як встановлено колегією суддів, слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
У контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, однак, сама лише тяжкість можливого вчинення злочину не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Проте, обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді особистої поруки, слідчий суддя не в повній мірі оцінив порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, не врахував тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, суспільну небезпеку злочину, у якому він підозрюється, та дійшов помилкового висновку про співмірність наявних в матеріалах провадження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обраному запобіжному заходу у виді особистої поруки, про що обґрунтовано зазначив в апеляційній скарзі прокурор.
У рішенні «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що національні судові органи повинні брати до уваги усі обставини справи, та зважати на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
На переконання колегії суддів, встановлені під час апеляційного розгляду обставини, є достатніми для переконання, що запобіжний захід у виді особистої поруки не зможе запобігти ризикам, які колегія суддів вважає доведеними, та не забезпечить виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Крім того, як вірно зазначив захисник ОСОБА_18 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , обравши підозрюваному запобіжний захід у виді особистої поруки, слідчий суддя поклав на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язок: повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця перебування, який не відповідає переліку таких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України, оскільки вказаною статтею, серед інших, передбачено обов`язок повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи, та не передбачено вказівки про покладення на підозрюваного такого обов`язку залежно від стадії кримінального провадження.
За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. З ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів, з урахуванням обгрунтованості пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 346 КК України, тяжкості та конкретних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, даних про особу ОСОБА_8 , наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, приходить до висновку про відмову у задоволення клопотання слідчого, та обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у певний час доби у межах досудового розслідування, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України, оскільки вважає, що саме такий захід забезпечення кримінального провадження буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Колегією суддів враховуються надані стороною захисту під час апеляційного розгляду характеризуючі особу підозрюваного матеріали, зокрема посвідчення учасника бойових дій, відзнаки та дипломи ОСОБА_8 , свідоцтво про шлюб та свідоцтва про народження дітей.
Однак, з урахуванням встановлених обставин та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, надані захисником дані про особу підозрюваного не спростовують сумнівів щодо достатності обраного судом першої інстанції запобіжного заходу у виді особистої поруки для забезпечення виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та запобігання установленим ризикам.
Доводи захисника у апеляційній скарзі про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, є безпідставними, оскільки прокурором у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, в яких ОСОБА_8 підозрюється. Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 346 КК України, не свідчить про неможливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.
Як під час розгляду судом першої інстанції клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, так і під час апеляційного розгляду, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому злочину, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваної на свободу.
За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. З ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 підлягають задоволенню частково, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.
На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.12.2019, якою відмовлено у задоволенні клопотання тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділення СВ Печерського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_10 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 , застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистої поруки, до 12.02.2020 включно, та визначено народних депутатів України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , поручителями підозрюваного ОСОБА_8 , з покладенням на нього відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, а саме: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця перебування, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділення СВ Печерського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_10 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у певний час доби, а саме: з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування, а саме до 12.02.2020 включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно підозрюваного до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.
Обов`язок контролю за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3