Провадження № 1-кп/643/683/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004159 від 29.07.2019року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рогань Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, який має малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, раніше судимого:

- 23.02.1996 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 89, ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960р.) до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки;

- 22.07.1997 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України (в редакції 1960 р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 28.05.1999 року;

- 12.07.2002 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 101, ст. 43 КК України (в редакції 1960 р.) до 6 років 6 місяців позбавлення волі;

- 28.01.2005 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 390, ст. 71 КК України до 2 років 10 місяців позбавлення волі, звільненого 28.09.2007 року за відбуттям покарання;

- 25.02.2009 року Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 23.04.2014 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 15.04.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 01 місяць 05 днів;

- 20.01.2017року Харківським районним судом Харківської області за ст.128 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком в 1 рік,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2019року, приблизно о 22 годині 15 хвилин, точний час в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 знаходився уздовж дороги, яка пролягає від с. Старий Салтів, Вовчанського району Харківської області до міста Харків очікуючи будь-який транспортний засіб. У зазначений час, ОСОБА_7 проїжджаючи на власному транспортному засобі «Мерседес» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 помітивши на узбіччі раніше їй незнайомого ОСОБА_4 , який шукав попутній автомобіль, зупинилась поряд із останнім та погодилась підвезти його до міста Харків. Надалі, ОСОБА_7 приблизно о 22 годині 30 хвилин прибувши до зупинки громадського транспорту 602 мікрорайон в місті Харкові зупинила свій автомобіль. Саме в цей час, ОСОБА_4 помітив жіночу сумку належну ОСОБА_7 та діючи повторно, за раптово виниклим злочинним протиправним умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки різко схопив зазначену вище жіночу сумку, яка матеріальної цінності для ОСОБА_7 не представляє, в якій знаходились грошові кошти у розмірі 1737,00 грн. та мобільний телефон ТМ «IPHONE X 256 Gb» вартістю 15600 гривень згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 16898 від 12.08.2019року. Після цього, ОСОБА_4 тримаючи сумку належну потерпілій ОСОБА_7 з місця скоєння злочину почав тікати в бік до будинку АДРЕСА_2 де його злочинні дії були зупинені перехожою ОСОБА_8 . Таким чином ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, однак не довів свій злочинний умисел до кінця та не обернув викрадене майно на свою користь з причин, які не залежали від його волі, так як при спробі зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, його дії були помічені та зупинені перехожими, які викликали співробітників поліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, надав пояснення про обставини його скоєння, як вказано вище. Фактичних обставин справи не оспорював. Щиро розкаявся у скоєнні злочину. Зазначив, що вчинив злочин у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Просив суд не карати його суворо.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановлений законом порядок, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Суд, керуючись ст. 65 КК України, при призначені покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, на обліках у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, має малолітніх дітей, не працює.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, дані про особу обвинуваченого вказані вище, обставину що пом`якшує покарання, та те, що будучи раніше неодноразово засуджений за корисливі злочини, судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, знов вчинив корисливий злочин, що свідчить о стійкій злочинній спрямованості особистості обвинуваченого, тому вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає правильним рахувати з моменту його тримання під вартою, а саме з 25.09.2019 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 слід залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 369-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 25.09.2019 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 25.09.2019 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання законної сили вироком, залишити раніше обрану - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи №16898 від 12.08.2019року в розмірі 1570,00грн.

Речові докази:

- мобільний телефон ТМ «IPHONE X 256 Gb» та грошові кошти загальною сумою 1737, 00грн., передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити у власності останньої.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1