Справа № 495/7546/19
Номер провадження 1-кп/495/26/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000662 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого за наймом, не одруженого, раніше судимого:

- 13.12.2010 року Арцизським районним судом Одеської області за ст. 187 ч. 2 , 69, 296 ч. 2 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає у АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 30 березня 2019 року, приблизно о 08 годині 55 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, знаходячись по вул. Софіївській кооперативу «Вишенка» м. Білгород-Дністровський Одеської області, почав спілкуватись з потерпілою ОСОБА_6 . В ході спілкування обвинувачений ОСОБА_3 запропонував донести сумку з продуктами харчування до будинку потерпілої ОСОБА_6 , на що остання погодилась.

Далі, відволікаючи потерпілу ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , побачивши жіночий гаманець темно-коричневого кольору, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 300 гривень, умисно, з корисливою метою, знаючи і розуміючи, що його дії будуть помічені, відкрито заволодів чужим майном, а саме грошовими коштами в розмірі 300 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 30 березня 2019 року, приблизно о 08 годині 55 хвилин, він, знаходячись по вул. Софіївській кооперативу «Вишенка» м. Білгород-Дністровський, Одеської області запропонував потерпілій ОСОБА_6 допомогти донести сумку з продуктами харчування. Донісши сумку до місця проживання потерпілої, він побачив зверху у сумці гаманець та схватив його і втік. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати та не позбавляти волі.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Враховуючи викладене та те, обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за корисні злочини, відбував покарання реально, після звільнення з місць позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену судимість знов вчинив умисний корисний злочин, враховуючи те, що він офіційно не працює, не одружений та не має осіб на утриманні, враховуючи його стан здоров`я, його відношення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному, а також враховуючи думку потерпілої, яка у своїй письмовій заяві просить покарати обвинуваченого суворо, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, достатній для досягнення цілей покарання.

Суд приходить до переконання, що ізоляція обвинуваченого ОСОБА_3 до позбавлення волі на певний строк відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов та судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та на підставі санкції даної статі призначити йому покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання та направлення для відбування призначеного покарання.

Цивільний позов та судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1