Справа № 171/2533/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2020 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове кримінальне провадження № 0001050 від 03.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого повну середню освіту, не одруженого, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого повну середню освіту, не одруженого, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
28.11.2019 року, приблизно о 9 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_5 , знаходились в АДРЕСА_2 у них виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

В цей же день о 10 годині 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , проникли до житла - будинку, що належить ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , звідки діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів, таємно викрали майно, а саме: алюміневий бідон об`ємом 40 л, вартістю 913,80 гривень, належний ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь, чим завдали потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 913,80 гривен.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Також, 28.11.2019 року, приблизно о 9 годині 50 хвилин ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_4 , знаходились в АДРЕСА_2 у них виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

В цей же день о 10 годині 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 , проникли до житла - будинку, що належить ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , звідки діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів, таємно викрали майно, а саме: алюміневий бідон об`ємом 40 л, вартістю 913,80 гривень, належний ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь, чим завдали потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 913,80 гривен.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, визнав повністю, не оспорював ті факти котрі викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що з ранку 28.11.2019 року він разом зі своїм батьком перебуваючи в с. Грушівка, зайшли у відкриту хвіртку на територію будинку АДРЕСА_2 , та побачили що в будинку знаходиться бідон, забравши його та виливши з нього воду здали на пункт металобрухту та отримали кошти в сумі 30 гривень, які витратили для купівлі їжі. Шкода потерпілій відшкодована в повному обсязі, в скоєному щиро розкаюється.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, не оспорював ті фактичні обставини котрі викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що з ранку 28.11.2019 року він разом із своїм сином зайшли у двір будинку АДРЕСА_2 , де в будинку побачили бідон з якого вилили воду та забрали для подальшої його здачі на пункт металобрухту з метою отримання коштів. Витратили отримані кошти для купівлі продуктів харчування. Матеріальну шкоду потерпілій відшкодовано в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про проведення судового засідання без її участі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання їх винними.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, а також характеристику особи обвинуваченого, який вину визнав повністю, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, те, що він раніше не судимий, враховує, що збитки завдані кримінальним правопорушенням потерпілій відшкодовані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття, та відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про те, чи повинен обвинувачений відбувати покарання у вигляді позбавлення волі, суд враховує пом`якшуючі вину обставини: вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, відшкодував матеріальну шкоду в повному обсязі і вважає можливим звільнити його від відбування покарання, призначивши йому іспитовий строк із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України.

При призначенні ОСОБА_5 виду і міри покарання суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину, а також характеристику особи обвинуваченого, який вину визнав повністю, характеризується за місцем проживання посередньо, не має на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, те, що він раніше не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття, та відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкцій статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про те, чи повинен обвинувачений відбувати покарання у вигляді позбавлення волі, суд враховує пом`якшуючі вину обставини: вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, відшкодував матеріальну шкоду в повному обсязі і вважає можливим звільнити його від відбування покарання, призначивши йому іспитовий строк із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України.

Призначення таких покарань буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирався.

Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази по кримінальному провадженню: алюміневий бідон сріблястого кольору залишити за залежністю законному власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1