Дата документу 08.05.2020 Справа № 554/3846/20
Провадження № 1кс/554/6235/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в м. Полтава скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 16 квітня 2020 року,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій прохав зобов`язати слідчого або іншу уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, негайно виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 16 квітня 2020 року, за попередньою правовою кваліфікацією за ст.ст. 365, 375, 382, 396 КК України.
Заявник посилається на те, що він 16 квітня 2020 року засобами поштового зв`язку «Укрпошта» направив на адресу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365,375, 382, 396 КК України, яку адресатом отримано 21.04.2020 року. У заяві прохав внести відомості до ЄРДР про вчинення слідчим суддею Павлоградського міськрайонного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України, прокурорами Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та уповноваженою особою прокурора ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст.365, 396 КК України, керівництвом Павлоградського ВП ГУНП Дніпропетровської області та СВ Павлоградського ВП ГУНП Дніпропетровської області кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 365,382,396 КК України; надати витяг з ЄРДР у відповідний строк визначений КПК України; провести досудове розслідування стосовно слідчого судді Павлоградсткого міськрайонного суду ОСОБА_4 , яка постановила незаконне рішення, прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , керівництва та слідчих СВ Павлоградського ВП ГУНП Дніпропетровської області. ОСОБА_3 зазначив, що всупереч вимогам закону дане повідомлення в ЄРДР, на момент звернення зі скаргою до слідчого судді, не внесено, тому звернувся до суду зі скаргою.
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу, надав пояснення, аналогічні викладеним у скарзі.
Представник ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про місце та час розгляду скарги , про причини неявки суд не повідомлено .
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, дослідивши наявні у матеріалах скарги докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
З матеріалів скарги вбачається, що 16.04.2020 р. засобами поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.13) на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві направлено заяву від 16 квітня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України, слідчим суддею Павлоградського міськрайонного суду ОСОБА_4 , прокурорами Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та уповноваженою особою прокурора ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст.365, 396 КК України, керівництвом Павлоградського ВП ГУНП Дніпропетровської області та СВ Павлоградського ВП ГУНП Дніпропетровської області кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 365,382,396 КК України.
В заяві зазначив, що 26 березня 2020 року він звернувся зі скаргою до Павлоградського міськрайонного суду в порядку ст.ст. 303-307 КПК України. Розгляд скарги було призначено на слідчого суддю Павлоградського міськрайонного суду в Дніпропетровській області ОСОБА_4 . В скарзі просив визнати незаконною бездіяльність керівника Павлоградської місцевої прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_5 чи іншої уповноваженої особи Павлоградської місцевої прокуратури по не внесенню відомостей до ЄРДР про злочин вчинений працівниками СВ Павлоградського ВП ГУНП Дніпропетровської області за ст.ст. 365, 396 КК України, зобов`язати внести відомості до ЄРДР. Прокурором порушено вимоги ст. 214 КПК, слідчий суддя відмовила у задоволенні скарги (а.с.4-5) .
Зазначену заяву ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві отримано 21.04.2020 року, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.14).
Відомості, викладені у заяві, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Статтею 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. визначено, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Згідно з ч.5 ст.214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній обєктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обовязковими для внесення до ЄРДР.
Системний аналіз положень ст.ст.214,303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).
Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).
Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Заявник вказує на те, що, на його думку, зазначені в заяві дії слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ст. 375 КК України, прокурорами Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та уповноваженою особою прокурора ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ст.ст. 365, 396 КК України, керівництвом Павлоградського ВП ГУНП Дніпропетровської області та СВ Павлоградського ВП ГУНП Дніпропетровської області підлягають кваліфікації ст.ст. 365,382,396 КК України.
При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину слідчим суддею Павлоградського міськрайонного суду ОСОБА_4 , прокурорами Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та уповноваженою особою прокурора ОСОБА_6 , керівництвом Павлоградського ВП ГУНП Дніпропетровської області та СВ Павлоградського ВП ГУНП Дніпропетровської області, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).
Крім того, доводи заяви ОСОБА_3 зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями вказаних осіб, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України.
Кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовим особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.
Таким чином, доводи ОСОБА_3 у заяві від 16 квітня 2020 року є його особистою оцінкою рішення вказаних осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої наявності складу кримінального правопорушення, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.
Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності та недоторканості судді, згідно з якими вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ч.1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобовязані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Таким чином, не зважаючи на те, що заявник вважає заяву від 16 квітня 2020 року повідомленням про вчинення слідчим суддею Павлоградського міськрайонного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України, прокурорами Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та уповноваженою особою прокурора ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст.365, 396 КК України, керівництвом Павлоградського ВП ГУНП Дніпропетровської області та СВ Павлоградського ВП ГУНП Дніпропетровської області кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 365,382,396 КК України, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначених злочину, а тому така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просять заявник.
Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.
Згідно вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 від 16 квітня 2020 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.
Керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 16.04.2020 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1