ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/1391/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції №619/4683/19
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, в режимі відеоконференції, провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2019 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, з незакінченою вищою освітою, раніше судимого:

- 18.06.2009 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України, на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 22.07.2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, на 4 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 28.11.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 19 днів;

- 30.04.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.263, ч.2 ст.186, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, із застосуванням ст.70, ч.1 ст.71 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 31.08.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави, за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

- початок строку: 05.02.2015 року, кінець строку: 15.07.2021 року,-

та звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2015 року, на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 26 днів.

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду. Зазначив, що ОСОБА_7 за період відбування покарання з 05.02.2015 року має лише 4 заохочення, а також мав 2 стягнення, які були зняті у порядку, передбаченому законом. Наголосив, що ОСОБА_7 за період відбування покарання не сплатив солідарні позови на загальну суму 165 300 грн., відповідно до характеристики від 23.09.2019 року із Державної установи «Дергачівська виправна колонія №109», за час відбування покарання характеризувався негативно, а також рішенням комісії адміністрації ДУ «Дергачівська виправна колонія №109» від 23.09.2019 року ОСОБА_7 відмовлено в подані матеріалів в районним судом на умовно-дострокове звільнення, як особі, яка не довела свого виправлення. Указав, що висновки суду про те, що ОСОБА_7 своїм ставленням до праці довів своє виправленням не відповідають дійсності, оскільки згідно динним документів АО «Електромашина» слідує, що ОСОБА_7 будучи працевлаштованим різноробочим, не виконував норми виробітку за день. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу; засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Під час розгляду клопотання суд першої інстанції вищевказані вимоги залишив поза увагою.

Як слідує із матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 раніше судимий 18.06.2009 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України, на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 22.07.2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, на 4 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 28.11.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 19 днів; 30.04.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.263, ч.2 ст.186, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, із застосуванням ст.70, ч.1 ст.71 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 31.08.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави, за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Зазначене свідчить про стійку тенденцію поведінки засудженого ОСОБА_7 до вчинення нових злочинів, незважаючи на звільнення від відбування покарання, як умовно-достроково так і з випробування на підставі ст.75 КК України.

Також, із вищенаведеного слідує, що ОСОБА_7 вчиняв нові злочини саме в період іспитового строку а також в період умовно-дострокового звільнення.

Крім того, згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 у період відбування покарання в ДУ «Полтавський слідчий ізолятор» та ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з 06 лютого 2015 року по 09 грудня 2015 року вимог режиму тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався.

З 10 грудня 2015 року по 22 травня 2019 року засуджений ОСОБА_7 , відбував покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія №25». За період відбування покарання в цій колонії ОСОБА_7 04 березня 2016 року отримав одне стягнення, яке 15 липня 2016 року було дострокове знято, також мав 3 заохочення за виконання покладених на нього обов`язків та правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Був працевлаштований на посаді робітника ідальні-кухні. Рішенням комісії державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» від 20.02.2019 в направленні матеріалів про умовно-дострокове звільнення до суду відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Згідно довідки, наданої адміністрацією державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», у вищезазначеній установі з 22.03.2016 знаходилась на виконанні постанова ВП № 484/19 від 17.03.2016 на суму боргу - 11 065,12 грн., за якою борг стягнено в повному обсязі

З 23 травня 2019 року відбуває покарання в ДУ «Дергачівська виправна колонія №109».

За час відбування покарання в установі ОСОБА_7 допустив порушення вимог режиму відбування, за що на нього було накладено стягнення 11 червня 2019 року, яке було знято 04 жовтня 2019 року. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці один раз заохочувався. Працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті «Акціонерне товариство «Еектромашина». До праці ставиться сумлінно. Приймає участь у неоплатних роботах з благоустрою території відділення, до яких ставиться із розумною ініціативою. Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у програмах диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт» і «Підготовка до звільнення». До реалізації програм відноситься позитивно. Підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та телефонних розмов. Вину за скоєний злочин визнав повністю.

На думку колегії суддів, вищенаведені обставини, а саме наявність в ОСОБА_7 чотирьох судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів, неодноразові звільнення засудженого від відбування покарання, вчинення нових злочинів в періоди іспитового строку та умовно-дострокового звільнення, наявність двох стягнень, які зняті у встановленому законом порядку, а також наявність лише чотирьох заохочень, з урахуванням заохочення отриманого від 04.01.2020 року, за весь період відбування покарання, тобто протягом п`яти років, не може свідчити про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Колегія суддів також ураховує рішення комісії державної установи «Дергачвівська виправна колонія (№109)» від 23.09.2019 року, якою ОСОБА_7 було відмовлено в направленні матеріалів про умовно-дострокове звільнення до суду як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Таким чином, такий незначний проміжок часу з 23 вересня 2019 року по 19 грудня 2019 року, колегія суддів вважає недостатнім для виправлення ОСОБА_7 .

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання став на шлях виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.2 ч.1 ст.409 КПК України ухвалу суду скасувати і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.407 КПК України ухвалити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Ухвалити нову ухвалу.

Клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2015 року залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: