Справа № 438/1254/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/228/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 29 січня 2020 року про продовження запобіжного заходу,

з участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6

встановила:

цією ухвалою у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено. Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задоволено. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Озденіж Рожищенського району Волинської області, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 -ч.3 ст.185 КК України, продовжено строком на 60 днів, з 30 січня 2020 року по 29 березня 2020 року включно.
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який домашній арешт або особисте зобов`язання. Зобов`язується з`являтись у кожне судове засідання та не відлучатись із місця проживання без дозволу суду чи прокурора. Вважає, що утримується під вартою незаконно та безпідставно. Пред`явлена підозра є необґрунтованою, оскільки згідно висновку експерта № 9/854 від 24 грудня 2019 року неможливо встановити вартість представлених на дослідження предметів. Покликається на те, що його звинувачують у тому, що він не робив. Визнає свою провину у тому, що не з`являвся у судові засідання.
Дослідивши оскаржувану ухвалу суду, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Відповідно до пунктів 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.

Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в сховище, що з урахуванням положень ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.
У межах цього кримінального провадження ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 21 червня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Такий запобіжний захід неодноразово подовжувався судом у цьому кримінальному провадженні, востаннє оскаржуваною ухвалою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, належним чином перевіривши клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, а також клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, прийшов до обґрунтованого висновку, що обставини у справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки місцевого суду, що приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, місцевий суд виходив із необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, врахував ступень тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочин, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 та конкретні обставини кримінального провадження.

Відтак, колегія суддів, приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

З урахування рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року №4-р/2019 та керуючись ст.ст.177, 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :
ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 29 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4