ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/830/20 Справа № 193/1252/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2019 року про відмову з задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2019 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено з задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_5 за весь період відбуття покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці і не заслуговує умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін, як особа, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
В апеляції:
- засуджений вважає, що суду першої інстанції безпідставно прийняв рішення про відому в умовно-достроковому звільненні. Вказує, що довів своє виправлення, що підтверджується заохоченням. Зазначає, що приймає активну участь в в житті колонії, конфліктних ситуації не було, свою провину визнав та щиро розкаявся.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого, думку прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляції, вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що ОСОБА_5 за весь період відбуття покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці і не заслуговує умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін, як особа, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
За наявними в матеріалах справи даними про особу засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній відбуває покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року за ст. 121 ч. 1 КК України до 6 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 05.12.2015 року по 07.06.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно частини 5 статті 72 КК України.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 09 грудня 2015 року. З 23 червня 2016 року відбував покарання у Державній установі Солонянська ВК № 21, де характеризувався негативно, допустив десять порушень вимог відбування покарання, заохочень не мав. З 17 січня 2018 року відбуває покарання у Державній установі Софіївська ВК № 45, де характеризується посередньо, має одне заохочення та одинадцять стягнень, які на теперішній час погашені. За вироком має цивільний позов на суму 491,04 гривень. Виконавчі листи до установи не надходили.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки, не завжди адекватно реагує на критику на свою адресу. Працевлаштований у їдальні установи кухарем, без оплати праці. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, з метою отримання поблажливості. Утримує у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу Правова просвіта, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Участь у роботі самодіяльних організацій не приймає.
Беручи до уваги ступінь, тяжкість вчиненого засудженим кримінального правопорушення, встановлених вище обставин, поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на даний час засуджений ОСОБА_5 ще не довів своє виправлення, тому відсутні підстави для задоволення його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів, не вбачає достатньо переконливих підстав для звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2019 року про відмову з задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4