Справа № 308/3384/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2020 року м. Ужгород
Із клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , вбачається, що не пізніше жовтня 2019 року ОСОБА_4 , відвівши собі роль організатора, створив стійку організовану злочинну групу, до участі у якій з метою вчинення таких злочинів залучив, як співвиконавців, свою цивільну дружину ОСОБА_7 , односільчан ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які будучи довгий час знайомі між собою, переслідуючи корисливі мотиви дали добровільну згоду на свою активну участь у створеній ним організованій злочинній групі та у злочинах, вчинюваних такою групою. Зокрема у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 7500 доларів США.
На виконання попередньо обумовленого злочинного задуму, у період з листопада 2019 року по 20 березня 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 неодноразово зустрічалися з ОСОБА_11 за місцем її проживання в АДРЕСА_1 , в ході яких висували незаконну вимогу останній щодо передачі їм грошових коштів у сумі 7500 доларів США. При цьому, такі вимоги супроводжувались погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та її близьким родичам, а також погрозами щодо пошкодження її майна.
17 березня 2020 року, до ОСОБА_11 за місцем її проживання прибув ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , вказані особи на виконання попердньо розробленого злочинного плану, застосовуючи погрози насильницького характеру, примусили ОСОБА_11 зателефонувати чоловіку ОСОБА_13 , щоб він відправив їй гроші, які вони хотіли у неї забрати. Вказані особи погрожували ОСОБА_11 , повідомляли їй, що її чоловік вже може не повертатись до дому. Повідомили ОСОБА_11 , що вона їм має надати тепер 2500 доларів США, а в подальшому ще 5000 доларів США, а якщо з`явиться ОСОБА_13 то йому нанесуть різного роду тілесні ушкодження, примусять його надавати ОСОБА_4 та всім членам групи ще більшу суму грошей.
Надалі ОСОБА_4 передав вказані документи ОСОБА_8 , які 02.04.2020 були виявлені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Після цього, 30.03.2020 року приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_7 , на виконання попередньої злочинної домовленості зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , знаходячись на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_11 , шляхом завдання серії ударів руками нанесла останній тілесні ушкодження в область обличчя, з метою її залякування та вимагання грошових коштів, чим згідно висновку судово-медичної експертизи №151 від 31 березня 2020 року, завдала їй легкі тілесні ушкодження.
Поряд з цим, слідчий у клопотанні вказує, що у невстановлений слідством час, але не пізніше 17 березня 2020 року у ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 1100 Євро.
З метою реалізації вказаного злочинного умислу учасники організованої групи залучили ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якості співвиконавця.
На виконання попередньо обумовленого злочинного задуму, у період з 17 березня 2020 року по 02 квітня 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , неодноразово зустрічалися з ОСОБА_14 за місцем її проживання в АДРЕСА_1 , в ході яких висували незаконну вимогу до ОСОБА_14 щодо передачі їм грошей у сумі 1100 євро. При цьому, такі вимоги супроводжувались погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , її близьким родичам, а також погрозами щодо пошкодження її майна.
Надалі, 27.03.2020 року ОСОБА_7 , на виконання попереднього розробленого злочинного плану ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , та ОСОБА_15 , прибули на автомобілі марки «БМВ» зеленого кольору з д.р.н.з. НОМЕР_4 , за кермом якого знаходився ОСОБА_9 , до місця проживання ОСОБА_16 , де приблизно о 10 год. 20 хв., реалізуючи свій злочинний умисел з метою її залякування та вимагання грошей ОСОБА_7 , діючи умисно, цілеспрямовано нанесла ОСОБА_16 декілька ударів дерев`яною палицею в область обличчя та задньої частини лівого стегна, в результаті чого спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: набряку м`яких тканин правої виличної ділянки, на фоні якого знаходиться садно, синців на шкірних покривах задньо-зовнішньої поверхні середньої третини лівого стегна, передньо-зовнішньої поверхні середньо третини лівого стегна, які відносяться до легких тілесних, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи Ужгородського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи №147 від 03.04.2020 року.
На виконання попередньо розробленого злочинного плану організованої групи у період з червня 2019 року по квітень 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , зустрічались з ОСОБА_17 , за місцем її проживання, за адресою: АДРЕСА_4 , а також неодноразово телефонували ОСОБА_17 , де в ході особистих зустрічей та розмов висували незаконні вимоги до ОСОБА_17 , з погрозою насильства над потерпілою та її близькими родичами, пошкодженням і знищенням майна, що перебуває у віданні ОСОБА_17 , на що остання була вимушена надавати їм, грошові кошти у різних сумах, які ОСОБА_4 розподіляв між учасниками організованої групи. У зв`язку з чим, 08.04.2020 ОСОБА_17 звернулась до правоохоронних органів з метою викриття та припинення протиправної діяльності ОСОБА_4 та інших вищевказаних осіб.
Окрім цього, слідчий у клопотанні вказує, що надалі ОСОБА_4 , знаходячись під вартою в ДУ Закарпатська УВП №9, на виконання попередньо обумовленого злочинного задуму з ОСОБА_10 , надаючи останньому вказівки під час телефонних розмов, доручив довести злочинний задум організованої групи ОСОБА_10 .
Так, ОСОБА_10 реалізуючи злочинний план ОСОБА_4 та діючи за вказівкою останнього, у період з початку квітня 2020 року по 22 квітня 2020 року зустрічався з ОСОБА_17 за місцем її проживання в АДРЕСА_4 , а також неодноразово телефонував останінй, де в ході особистих зустріч та розмов висував незаконну вимогу щодо передачі йому та ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 і ОСОБА_8 4500 доларів США. При цьому, такі вимоги супроводжувались погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_17 її близьким родичам, а також погрозами щодо пошкодження її майна.
Надалі, 18.04.2020 року ОСОБА_10 , на виконання попередньо обумовленого злочинного задуму з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , знаходячись на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_17 , приблизно о 19 год. 30 хв. отримав від неї 220 доларів США (що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 23.04.2020 складає 5957,93 гривень). При цьому ОСОБА_10 на виконання попередньо розробленого злочинного плану, за вказівкою ОСОБА_4 передав частину отриманих коштів ОСОБА_19 який не був обізнаний про злочинний план ОСОБА_4 , який в свою чергу мав їх передати ОСОБА_4 .
Надалі, 22 квітня 2020 року приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_10 , продовжуючи злочинну діяльність організованої групи, діючи умисно, з корисливих мотивів, приїхав до місця проживання ОСОБА_17 , де з метою отримання від неї, на виконання попереднього обумовленого злочинного задуму з ОСОБА_4 ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , 300 доларів США (що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 23.04.2020 складає 8124,45 гривень). Однак, у момент отримання вказаних грошей був затриманий співробітниками УСБ України в Закарпатській області.
Слідчий у клопотання також зазначає, що 02.04.2020 ОСОБА_4 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення. 03.04.2020 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. 01.06.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у вимаганні, кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, його близькими родичами, пошкодження його майна, вчинене організованою групою.
Санкція статті ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Разом із тим, за результатами вчинених ОСОБА_4 та групою осіб кримінальних правопорушень, особам потерпілим завдано матеріальної, фізичної та моральної шкоди.
Клопотання слідчий мотивує тим, що є необхідність у застосуванні одного із заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підозрюваних, з метою забезпечення відшкодування завданої шкоди, цивільного позову та можливої конфіскації майна.
Встановлено, що за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , значиться зареєстрованим 11.05.2010 року на праві приватної власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер майна 30384248, згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_6 від 11.05.2010 року, виданого Виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради.
Пунктом 3, 4 частини 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Беручи до уваги викладене слідчий у клопотанні просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер майна 30384248, яке згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_6 від 11.05.2010 року, виданого Виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради, зареєстроване на праві приватної власності ОСОБА_4 .. Заборонити власникам та/або користувачам розпоряджатись вказаним майном.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане ним клопотання, просив задовольнити з підстав викладених у ньому.
Власник майна підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили щодо накладення арешту на вказане майно.
Заслухавши думку слідчого ОСОБА_3 , пояснення власника майна підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , дослідивши матеріали клопотання приходжу до наступного висновку.
Згідно п.7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суде визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
03.04.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. 01.06.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у вимаганні, кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, його близькими родичами, пошкодження його майна, вчинене організованою групою.
Санкція статті ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Разом із тим, за результатами вчинених ОСОБА_4 та групою осіб кримінальних правопорушень, особам потерпілим завдано матеріальної, фізичної та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Слідчий суддя, при вирішенні питання про накладення арешту на майно бере до уваги, те що підозрюваний ОСОБА_4 є власником зазначеного в клопотанні майна, на яке слідчий просить накласти арешт, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 189 КК України, та згідно санкції вказаної статті, в разі визнання його винним, тягне за собою відповідальність у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років, із конфіскацією майна.
Слідчий суддя вважає, що в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.
За таких обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Разом з тим, слідчий суддя приймає до уваги те, що у відповідності до вимог ч.11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Положеннями ч.4 ст.173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що заборона користуватися домоволодінням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , може завдати надмірного обмеження прав власника (володільця) майна. В той же час, заборона розпорядження вказаним майном забезпечить його збереження , та не призведе до приховування, знищення, перетворення чи відчуження останнього і таке втручання у права та інтереси власника майна на переконання суду буде виправданим і достатнім.
Слідчим, на виконання вимог ч.2 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер майна 30384248, яке згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_6 від 11.05.2010 року, виданого Виконавчим комітетом Великолучківської сільської ради Мукчівського району, зареєстроване на праві приватної власності за підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із забороною власникам та користувачам розпоряджатися вказаним майном.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 07.07.2020 року о 16 год. 10 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1