Справа № 521/1346/20
Пр. № 1-кп/521/811/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

захисниці - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за № 0004070 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Одеси; офіційно не працюючого; не одруженого; з середньою освітою; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 30.12.2019 року, приблизно о 10 години 20 хвилин, діючи з корисливих мотивів з прямим умислом направленим на напад із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я з метою заволодіння майном ОСОБА_5 , знаходячись в приміщені аптеки «Аптека №1» за адресою: м. Одеса, вул. Філатова, 76 погрожуючи останньому ножем відкрито заволодів 100 гривнами, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю та пояснив, що знаходячись в аптеці, він зрозумів, що в нього не вистачає 100 гривень на придбання ліків для дитини. Побачивши потерпілого, якого знав раніше, він намагався позичити у нього гроші в сумі 100 гривень, проте отримавши відмову достав ножа та за допомогою погроз змусив потерпілого віддати йому гроші. У скоєному кається.

З урахуванням думки учасників судового розгляду, з дотримання вимог ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено дослідженням доказів, на яких наполягали сторони.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідженням документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- речові докази долучені до провадження (постанови органа досудового розслідування від 31.12.2019 року та від 10.01.2019 року);

- судові витрати становлять 628 гривень 04 копійки (довідка);

- обвинувачений раніше судимий, в тому числі за скоєння злочинів, передбачених ч.2 ст. 186 та ч.1 ст. 187 КК України (вимога від 02.01.2020 року, копія вироку від 02 жовтня 2015 року); на обліку в КНП «ООМЦПЗ» не значиться (довідки від 10.01.2020 року); посередньо характеризується ОВК № 14 (характеристика за місцем відбування останнього покарання від 28.12.2018 року); особу обвинуваченого встановлено за довідкою про звільнення (серія ОДС № 16099) та Формою № 1.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого суд виходить із вимог ч.3 ст. 337 КК України, яка дозволяє змінювати правову кваліфікацію кримінального правопорушення лише, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшують покарання щире каяття.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості вийти за межі висунутого обвинувачення.

При визначені виду та міри покарання ОСОБА_6 окрім викладеного, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів; особу винного, а саме, те що він раніше неодноразово судимий, в тому числі за скоєння злочинів проти власності; його вік - 36 років; соціальне положення офіційно не працевлаштований, не одружений; стан його здоров`я; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставини що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає, що в даному випадку необхідно призначити мінімальне покарання в межах санкції ч.1 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі.

При цьому, слід зазначити, що призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, суд виходить із того, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, що свідчить про стійкий та систематичний характер його протиправної поведінки та його підвищену суспільну небезпечність.

Крім того, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання (постанови Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 298/95/16-к (провадження № 51-2501км18).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Прокурор просив призначити покарання, яке передбачено санкцією ч.1 ст. 187 КК та спірні правові питання полягали лише в наявності або відсутності підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. Таким чином суд, в даному випадку, позбавлений можливості призначити більш обтяжливе покарання, ніж те, про яке просить сторона обвинувачення.

Розглядаючи можливість призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, то суд зазначає, що відсутні необхідні складові, які передбачені КПК України для застосування ст. 69 КК відсутність кількох обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Враховуючи наведене, суд вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 неможливі без його ізоляції від суспільства, тому покарання у виді позбавлення волі на певний строк буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження запобіжних заходів, суд виходить з того, що з урахуванням призначеного ОСОБА_6 покарання запобіжний заход у вигляді тримання під вартою у відношенні останнього необхідно продовжити до набрання вироком чинності, так як не відпали ризики запобігання спробам переховуватися від органів суду.

Суд, враховуючи, що судові витрати, які виникли в зв`язку з проведенням експертизи № 6-Б (Дослідження холодної зброї), з урахуванням відсутності обвинувачення ОСОБА_6 у скоєні злочину, який передбачено ст. 263 КК не можуть бути покладені на обвинуваченого. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним від виплати вказаних витрат обвинуваченого звільнити та компенсувати їх за рахунок Державного бюджету України.

Суд вважає, що речові докази паперові конверти з відеозаписами з камер внутрішнього відеоспостереження, відповідно до п.4 ч.9 ст. 100 КПК України необхідно знищити, а складний однопредметний ніж з фіксатором, відповідно до п.1 ч.9 ст. 100 КПК України конфіскувати в дохід держави, для чого необхідно скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Початок перебігу строку відбування покарання ОСОБА_6 визначати з дня затримання, тобто з 31.12.2019 року .

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.01.2020 року скасувати.

Речові докази диски, які знаходяться в конвертах знищити; однопредметний ніж конфіскувати в дохід держави.

Судові витрати у розмірі 628 гривень 04 копійки компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня надсилається потерпілому, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1