Справа № 641/5553/17
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу

"08" січня 2020 р.

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , 1960 року народження,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ОСОБА_5 , 1967 року народження,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ОСОБА_6 ,1981 року народження, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ОСОБА_7 , 1991 року народження,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні вказаних злочинів.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посилаючись на те, що слухаючи дану справи, вивчаючи матеріали, можна переконатися, що обвинувачені причетні до скоєння ряду злочинів передбачених ст. 332 КК України. Зазначив, що ризики встановлені на стадії слідства, передбачені ст. 177 КПК України, залишаються існувати, вони не зменшилися. Обвинувачені можуть продовжити займатись злочинною діяльністю. Після скоєння попередніх злочинів, вони не припинили свою злочинну діяльність, а навпаки зорганізувалися у більш міцну організовану групу, що має відповідну ієрархію.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник проти продовження строку тримання під вартою заперечували, просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначили, що ОСОБА_11 раніше не займався злочинною діяльністю, прокурором не доведено наявність ризиків, на які він посилається, більш того відсутні на даний час будь які ризи, вони існували лише у 2017 році. Справа слухається триманий час, на нього розповсюджується закон «Савченко», ОСОБА_12 вже відбув більшу частину покарання, яку передбачає санкція даної статті.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник проти продовження строку тримання під вартою заперечували, зазначили, що існує загроза життю ОСОБА_13 у ХУВП, оскільки була пожежа в ХУВП, горіли три поверхи, він був евакуйований, йому ставили крапельницю. Крім того, ризики відсутні, свідків прокурор не може знайти, а інші допитані, обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою, вважають, що у суду є всі підстави змінити запобіжний захід та застосувати до ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_9 , проти клопотання прокурора заперечували, підтримали думку захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Суд прийшов до висновку, що заявлене прокурором клопотання про продовження щодо обвинувачених дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До спливу продовженого строку запобіжного заходу, судове провадження не завершено.

Так, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Так, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачені можуть переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також суд оцінює сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими у скоєні вказаного злочину (від 7 до 9 років позбавлення волі), те, що обвинувачений ОСОБА_5 , обвинувачуються у вчиненні злочину, в період відбування іспитового строку, у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відсутні постійне офіційне місце роботи та офіційні джерела отримання прибутку. Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, суд проходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів на теперішній час неможливе, ризики, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою, не зменшилися, тому для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду справи суд продовжує строк тримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою на 60 днів, з правом внесення суми застави.

Суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує (від 7 до 9 років позбавлення волі), не є безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, беручи до уваги суворість передбаченого покарання за інкримінований злочин у взаємозв`язку з невідбутним покаранням у виді 5-ти років позбавлення волі за попереднім вироком, що є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.

Обставини, на які посилалась сторона захисту та обвинувачені в якості підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку суду, з урахуванням осіб обвинувачених, тяжкості та обставин інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку останніх.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 331, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Міру запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (27)» продовжити на 60 діб - до 07 березня 2020 року включно.

Визначити суми застави у розмірах: ОСОБА_4 - 128000 (сто двадцять вісім тисяч) грн., ОСОБА_5 128000 (сто двадцять вісім тисяч) грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування;

4) утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченим, що у разі невиконання покладених на них обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7-ми діб з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1