У Х В А Л А
Іменем України

10 березня 2020 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0008563 та № 0010288 від 12.12.2018 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю: сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :
В провадженні судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу - тримання під вартою, та зазначив, обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, та обрати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував з приводу продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен браги до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р.. рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
У рішенні Європейського суду по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Суд вважає доцільним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 виходячи з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема що обвинувачений може переховуватись від суду, про що свідчать такі обставини, як: тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого йому злочину, можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, не має міцних соціальних зв`язків, що може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились та є триваючими.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України продовжити на шістдесят днів до 08 травня 2020 включно.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Ухвала припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України.

Суддя: