ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3443/19 Справа № 191/3204/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Синельніківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , засудженого за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 71 КК України, про заміну стосовно нього невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Синельніківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2019 року ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні його заяви про заміну стосовно нього невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, оскільки судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_7 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше виправлення засудженого ОСОБА_7 можливе в умовах обмеження волі. При цьому судом першої інстанції враховано, що раніше ОСОБА_7 неодноразово відбував покарання за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не ставав, знову вчиняв злочини. Останній раз ОСОБА_7 засуджений за тяжкий умисний злочин до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Відбування покарання у виді обмеження волі передбачає можливість короткочасного виїзду за межі виправного центру, або ж проживання за межами гуртожитків після відбуття шести місяців строку покарання, що може сприяти вчиненню засудженим нових злочинів.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Синельніківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2019 року та застосувати до нього ст. 82 КК України.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що він працевлаштований, до праці ставиться відповідально, поставлені завдання виконує своєчасно, порушень не допускає, має три заохочення. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. У відносинах з адміністрацією дотримується правомірних та ввічливих стосунків. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Зовнішній вигляд охайний, спальне місце та речову тумбочку підтримує в чистоті. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої йому роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; виконує роботи самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Вважає, що став на шлях виправлення.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до роз`яснень п. 2 Постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення.
З характиристики на засудженого, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 установах виконання покарань перебуває з 26.11.2015. Під час перебування у СІЗО № 3 м. Дніпропетровськ (УВП № 4 м. Дніпро), засуджений ОСОБА_7 характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. До Синельниківської ВК № 94 прибув 03.08.2016. Станом на теперішній час засуджений працевлаштований на виробництві установи в цеху по переборці цибулі, до роботи ставиться сумлінно та відповідально, поставлені завдання виконує якісно та вчасно, порушень правил пожежної безпеки і безпеки праці не допускає. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок умов відбування покарання та розпорядок дня установи, сумлінно ставиться до своїх обов`язків, а також до праці, за що був заохочений 3 рази. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. У відносинах з адміністрацією дотримується правомірних та ввічливих стосунків. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Зовнішній вигляд охайний, спальне місце та речову тумбочку підтримує в чистоті. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої йому роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; виконує роботи самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Зв`язки з рідними та близькими підтримує, стосунки задовільні. Виявив бажання приймати участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізична культура і спорт». Виконавчих листів не має.
З матеріалів справи вбачається, що раніше ОСОБА_7 неодноразово відбував покарання за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не ставав, знову вчиняв злочини. Останній раз ОСОБА_7 засуджений за тяжкий умисний злочин до 5 років 1 місяця позбавлення волі, що характеризує засудженого як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності.
Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги засудженого, оскільки вважає, що хоча засуджений ОСОБА_7 має три заохочення, позитивну характеристику та відповідально ставиться до відбування покарання, проте це не вказує на факт його виправлення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції у тому, що подальше виправлення засудженого ОСОБА_7 неможливе в умовах обмеження волі, тому в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Синельніківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , засудженого за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 71 КК України, про заміну стосовно нього невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України- залишити без задоволення.

Ухвалу Синельніківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну стосовно нього невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4