ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7680/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/157/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0001365 від 08 травня 2019 року, за апеляційною скаргою захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2020 року, в режимі відеоконференції, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 , і продовжено

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Соснів Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, не працюючого, із середньою освітою, раніше не судимого

строк тримання тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 10 липня 2020 року.

Як вбачається з клопотання та представлених в апеляційний суд матеріалів, СУ ГУНП в Тернопільській проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0001365 від 08 травня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у травні 2019 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_11 та ОСОБА_7 виник умисел на збагачення, шляхом незаконного придбання, зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини - PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), у м. Тернопіль, м.Луцьк, с.Струмівка та с.Лище, Луцького району, Волинської області, с.Дачне, Ківерцівського району, Волинської області, особам схильним до їх вживання та отримання за це грошових коштів, що є порушенням вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

З цією метою, у травні 2019 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , використовуючи мережу Інтернет та програми «VPN», почали купувати вказану особливо небезпечну психотропну речовини у групи невстановлених осіб, які йому постачали за допомогою послуг ТОВ «Нова Пошта» у місто Тернопіль з інших населених пунктів України, з метою їх подальшого збуту.

Усвідомлюючи незаконність такої злочинної діяльності та небезпеку її викриття правоохоронними органами, ОСОБА_11 , спільно із ОСОБА_7 , вирішили збувати особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), дистанційним методом з використанням мережі Інтернет, месенджера «Telegram», шляхом залишення його у певному місці, а саме здійснення так званих «закладок».

Дана «закладка» містила в собі певну масу особливо небезпечної психотропної речовини -PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яка поміщена у паперовому згортку або в поліетиленовому пакеті із застібкою, магнітом та обмотаний клейкою стрічкою різного кольору. Колір клейкої стрічки відповідав роду наркотичного засобу чи психотропної речовини та його масі.

З цією метою, ОСОБА_11 , спільно із ОСОБА_7 , у травні 2019 року за допомогою засобів мобільного зв`язку зареєструвалися у месенджері «Telegram» під псевдонімом у ньому « t.me ОСОБА_12 », оператор під ніком - « ОСОБА_13 »,« ОСОБА_14 »,« ОСОБА_15 .top» та з метою реклами так званого «Інтернет - магазину» з продажу психотропних речовин, та пошуку його покупців, здійснили надписи на фасадах будівель міста Тернопіль - «@alfa24»,«vip_alfa24»,«alfa24.top», створили чати для споживачів наркотичних засобів та психотропних речовин в месенджері «Telegram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 »,« ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Також, ОСОБА_11 , спільно із ОСОБА_7 , розуміючи небезпеку викриття правоохоронними органами злочинної діяльності, пов`язаної із придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом психотропних речовин, у месенджері «Telegram» за допомогою програмного забезпечення створили «Інтернет - магазин» під обліковим записом « t.me ОСОБА_12 », оператор під ніком - « ОСОБА_13 » та створили сайт - «https://alfa24.top», « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ОСОБА_15 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », які автоматично повідомляли покупців психотропних речовин про місце знаходження «закладок», а грошові кошти здобуті від незаконного обігу психотропних речовин отримувати за допомогою електронних гаманців системи прийому платежів «EasyPay».

Надалі, особам які виявили бажання придбати особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), у месенджері «Telegram», ОСОБА_11 , спільно із ОСОБА_7 ,, надсилали текстові повідомлення у яких містилась інформація про те, що для їх придбання їм необхідно відправити грошові кошти на заздалегідь вказаний номер електронного гаманця «EasyPay». Оплативши вартість особливо небезпечної психотропної речовини, споживачі вказаних засобів надсилали у програмі «Telegram» користувачам під псевдонімами « ОСОБА_16 .me ОСОБА_12 », оператор під ніком - « ОСОБА_13 », « ОСОБА_14 », « ОСОБА_15 »,« ОСОБА_17 » та якщо придбання відбувалося через сайт «https://alfa24.top» - підтвердження оплати у вигляді номеру «pay» який був вказаний в чеку або фото самого чеку, після оплати на гаманець «EasyPay».

Після цього, ОСОБА_11 , споживачам психотропної речовини, використовуючи мережу Інтернет, месенджер «Telegram» облікові записи та псевдоніми оператор під ніком - « ОСОБА_13 », « ОСОБА_14 », « ОСОБА_15 »,« ОСОБА_18 » чи в програмі ботів « t.me ОСОБА_12 », та якщо придбання відбувалося через сайт « https://alfa24.top»,надсилав інформацію із місцем, де можна отримати особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) у вигляді «закладки», а саме вказував адресу та додавав фото з конкретним місцезнаходженням «закладки».

Разом з тим, у серпні 2019 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 , спільно із ОСОБА_7 , усвідомлюючи незаконність такої злочинної діяльності та небезпеку її викриття правоохоронними органами, а також те, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин вони не в змозі, переслідуючи мету швидкого збагачення та незаконного отримання прибутків, з метою приховання та полегшення злочинної діяльності, вирішив підшукати та сформувати стійку групу осіб для спільного зайняття злочинною діяльністю, пов`язаною з незаконним обігом психотропних речовин.

Реалізовуючи свій злочинний умисел по утворенню організованої групи з метою збуту психотропних речовин, ОСОБА_11 , спільно із ОСОБА_7 ,, підшукали осіб, які б мали намір незаконно отримувати, зберігати, перевозити з метою збуту та збувати психотропні речовини, а саме ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та інших невстановлених осіб, яким у месенджері «Telegram» повідомили про свої злочинні намірами та довели до відома деталі вище вказаного злочинного плату.

Також, у листопаді 2019 року ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , залучили до своєї незаконної діяльності ОСОБА_21 ..

Вищевказані особи, бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію ОСОБА_11 та ОСОБА_7 і надали свою добровільну згоду на участь у злочинній групі, діяльність якої спрямовувалася на незаконне придбання, зберігання,перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин.

Всі зазначені особи добровільно та свідомо увійшли до складу організованої групи, усвідомлюючи наслідки своїх дій, організувавшись у стійке об`єднання для вчинення особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним перевезенням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів та психотропних речовин з метою досягнення єдиної мети - незаконного отримання прибутку, об`єднаних єдиними планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

У створеній організованій групі, ОСОБА_11 , спільно із ОСОБА_7 , як організаторами, детально розподілили ролі всіх учасників цієї групи; склали план злочинної діяльності та визначили час і способи його виконання; забезпечили взаємозв`язок між співучасниками злочинної діяльності для злагодженого досягнення запланованого злочинного результату.

Свою злочинну діяльність організована група здійснювала згідно заздалегідь розподілених між її учасниками ролей.

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України .

13 лютого 2020 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

31 березня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

14 лютого 2020 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 год 59 хв. 12 квітня 2020 року.

07 квітня 2020 року ОСОБА_7 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 год 59 хв 14 травня 2020 року.

07 травня 2020 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду продовжено строк досудового розслідування до дев`яти місяців, тобто до 15 серпня 2020 року.

В апеляційній скарзі захисники підозрюваного ОСОБА_7 адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вважають вищевказану ухвалу слідчого судді від 15 травня 2020 року незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також внаслідок істотного порушення вимог КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, вказують, що висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, не підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду клопотання слідчого, а повідомлення про підозру не містить вичерпного переліку відомостей, визначених ст.277 КПК України.

Зазначають, що у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу в порушення п.5 ч.1 ст.184 КПК України відсутнє посилання на матеріали, що підтверджують наявність ризиків, передбачених у ст.177 КПК України; в порушення п.6 ч.1 ст.184 КПК України відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вважають, що органом досудового розслідування не дотримано вимог ч.3 ст.199 КПК України, якою регламентовано вимоги до клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Звертають увагу на позитивну характеристику підозрюваного ОСОБА_7 та його міцні соціальні зв`язки, які свідчать про відсутність потенційної суспільної небезпеки з його боку і підставу для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

На думку апелянтів, обраний судом розмір застави для підозрюваного не відповідає його майновому стану і є завідомо непомірним для останнього, так як тривалий час не внесений.

Просять скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 07 квітня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити та просять скасувати оскаржувану ними ухвалу суду першої інстанції; думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді місцевого суду законною та обґрунтованою і просить її залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України вірно ухвалив рішення, яким продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Аналіз клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , а також матеріалів провадження, дає підстави для висновку, що як слідчим, яким проводиться досудове розслідування, так і слідчим суддею місцевого суду дотримано положень ст.199 КПК України, якою регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Продовжуючи підозрюваному строк тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину і належним чином мотивував свій висновок про наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як прокурором, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає правильними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Задовольняючи вищевказане клопотання, слідчий суддя належним чином вмотивував своє рішення про продовження строку тримання під вартою, зазначивши про наявність ризиків, визначених в ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в тому, що, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Висновки місцевого суду щодо наявності вказаних ризиків є аргументовані та належним чином мотивовані і сумнівів у колегії суддів не викликають.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а інший більш м`який запобіжний захід не може їм запобігти, а також зважаючи на те, що під час досудового слідства необхідно виконати ще ряд слідчих та процесуальних дій, про які зазначено у клопотанні, слідчий суддя, з врахуванням вимог, передбачених ст.199 КПК України, прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Твердження захисників про неналежну оцінку соціальних зв`язків та характеристику особи підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як слідує зі змісту ухвали слідчого судді, яку оскаржують адвокати, судом враховано, що ОСОБА_7 за місцем проживання не зареєстрований, не працює, не має постійного законного заробітку і не має на утриманні інших осіб, що свідчить про слабку міцність його соціальних зв`язків.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Також колегія суддів приймає до уваги, що згідно практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тому, мотиви наведені в ухвалі слідчого судді щодо тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні злочину, як одну з підстав продовження строку запобіжного заходу, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 повністю узгоджується з вимогами ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Твердження апелянтів про те, що обраний судом розмір застави для підозрюваного ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 03.03.2020 року не відповідає його майновому стану і є завідомо непомірним для останнього, є безпідставним, оскільки він обраний судом у межах встановлених відповідно до положень ч.5 ст.182 КПК України.

Підстав для зменшення розміру застави, визначеної судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу, про що ставить питання апелянт, колегія суддів не вбачає, оскільки матеріали кримінального провадження підтверджують наявність обставин, які дають підстави вважати, що саме обраний судом розмір застави зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, обґрунтовано прийшов до висновку про наявність установлених законом підстав, які виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2020 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисників підозрюваного ОСОБА_7 слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12 травня 2020 року якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 23 год. 59 хв. 10 липня 2020 року без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.