Справа № 761/8329/20
Провадження № 1-кс/761/5400/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 320 171 001 100 000 04 від 11.01.2017,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування у кримінальному провадженні № 320 171 001 100 000 04 від 11.01.2017 арешту корпоративних прав ОСОБА_6 у вигляді 100% частки статутного фонду ТОВ «Бонметон» у розмірі 1000 грн. звернувся адвокат ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2018 (справа № 761/47757/18) накладений арешт на корпоративні права ОСОБА_6 у вигляді 100 % частки статутного фонду ТОВ «Бонметон» з метою збереження частки як речового доказу.
Наполягаючи, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження застосований необґрунтовано, внаслідок чого суттєво обмежені права власника ТОВ «Бонметон» ОСОБА_5 , на участь в управлінні товариством та розпорядженні належним йому майном.
У судовому засіданні представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Слідчий ОСОБА_3 заперечував проти скасування арешту частки статусного капіталу ТОВ «Бонметон», оскільки на теперішній час у провадженні № 320 171 001 100 000 04, яке порушене за фактом ухилення службовими особами ДТГО «Південно-Західна залізниця» від сплати податків, триває досудове розслідування, яким встановлено, що низка контрагентів ДТГО «Південно-Західна залізниця» мають ознаки фіктивності, зокрема, ТОВ «Бонметон».
Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.
Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичне позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.
Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що позбавлення будь-якої особи права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на законних підставах майном у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправним.
Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.
З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якою до завдань кримінального провадження з-поміж іншого віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.
У контексті клопотання, що є предметом цього розгляду, першочергово має бути надана оцінка правомірності втручання державного органу у реалізацію особою свого права власності, таке втручання полягає у примусовому, тобто без добровільної згоди власника, обмеженні його права розпорядження майном.
Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких серед інших віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК), недоторканність права власності (ст. 16).
Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа мають право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні «Смірнов проти Росії» від 07.06.2007 ЄСПЛ зазначив, що найбільш важлива вимога ст. 2 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-який акт втручання державного органу у здійснення права на безперешкодне користування своїм майном повинен бути законним.
Крім того, наведена засада закріплена у ст. 16 КПК, яка визначає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
Сукупність наведених норм кримінального процесуального законодавства, їх внутрішній, змістовний зв`язок доводять, що будь-які процесуальні рішення, дії слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинені під час досудового розслідування, мають відповідати вищевказаним засадам.
Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.
Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.
Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення зазначеними повноваженнями з метою суворого дотримання закону, забезпечення рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.
Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення прокурором наявності трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; а також у разі існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання завдання, поставленого прокурором.

Досліджуючи існування зазначених складових, слідчий суддя бере до уваги, що досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, а саме ухилення службовими особами ДТГО «Південно-Західна залізниця» у період з 01.01.2013 по 31.12.2015 від сплати податку на прибуток та податку на додану вартість шляхом здійснення фіктивних господарських операцій з підприємства з ознаками фіктивності.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києвавід 17.12.2018 (справа № 761/47757/18), на час застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у діяльності ТОВ «Бонметон» вбачались ознаки фіктивності, що стало підставою для накладення арешту на частку у статутному фонді товариства у розмірі 100%, що належала ОСОБА_6 .
У той же час, на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна вказаного товариства слідчий не підтвердив, що результатами розслідування доведений зазначений факт.
Однак, під час державної реєстрації ОСОБА_5 , як учасника юридичної особи - ТОВ «Бонметон», оскільки 11.02.2020 затверджено рішення про зміну складу учасників вказаного товариства шляхом продажу ОСОБА_6 належної йому частки статутного фонду ТОВ «Бонметон» у розмірі 100 % на користь ОСОБА_5 ,останній відмовлено у зв`язку з ухваленням слідчим суддею рішення від 17.12.2018.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

У силу ст. 98 КПК до речових доказів кримінальний процесуальний закон відносить серед іншого об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення або набуті протиправним шляхом.

Таким чином, завданням арешту майна у цьому випадку є збереження речей або документів у їх фізичній наявності у тому вигляді, який би дозволив стороні обвинувачення забезпечити доведення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з того, що слідчим не спростовані аргументи ініціатора клопотання про те, що піддане арешту майно має законне походження, відсутні ознаки для віднесення його до речових доказів, застосування щодо нього зазначеного заходу забезпечення не відповідає вимогам ст. 170 КПК.
Враховуючи, що досудове розслідування триває більше трьох років, ненадання слідчим на день розгляду клопотання про скасування арешту доказів того, що корпоративні права ОСОБА_5 на частку у статутному фонді ТОВ «Бонметон» у розмірі 100%мають кримінально протиправне походження, подальше перебування їх під арештом не відповідає завданням, визначеним ч. 3 ст.132 КПК.

Зазначене приводить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про скасування арешту.

Приймаючи до уваги вищенаведене, керуючись ст. 7, 9, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.
Арешт, накладений 17.12.2018 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/47757/18) на корпоративні права ОСОБА_6 у вигляді 100% частки статутного фонду ТОВ «Бонметон» () у розмірі 1000 грн., скасувати.
Скасувати заборону службовим особам Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та іншим державним реєстраторам, посадовим особам Міністерства Юстиції України, нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією, перереєстрацією та внесенням змін до установчих документів ТОВ «Бонметон».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1