ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1626/20 Справа № 191/1550/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Синельниківського місцевого прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року про умовно-дострокове звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнено останнього умовно-достроково на невідбувий строк 6 місяців 7 днів позбавлення волі.
Своє рішення суд І інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання в СВК № 94, зарекомендував себе з позитивної сторони, на теперішній час на виробництві установи не працевлаштований, але приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення та установи, має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, мав 28 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, станом на 28.12.2018 року відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, соціально-корисні зв`язки добрі, станом на 01.04.2020 року його не відбута частина покарання складає 6 місяців 7 днів, вину у скоєному злочині визнає, усвідомлює повністю та розкаюється у вчиненому, а тому суд зазначив, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що рішення суду є незаконне, так як засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення за час відбування покарання, що видно з щоденника індивідуальної роботи із засудженим. Крім того, прокурор вказує, що 29 грудня 2018 року комісією установи покарання було відмовлено ОСОБА_9 в застосуванні вимог ст. 81 КК України, так як він не довів свого виправлення, а також вказує, що засуджений раніше судимий за умисні тяжкі злочини, належних висновків для себе не зробив. Разом з цим за весь час відбування покарання мав 28 стягнень та лише 4 заохочення.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.

Виходячи з вимог вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після фактичного відбуття певної частини строку покарання та повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 5 років 4 місяців, призначеного йому вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ст.ст. 391, 71 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 відбув 2/3 строку призначеного покарання, за час відбування покарання в СВК № 94 зарекомендував себе з позитивної сторони, на теперішній час на виробництві установи не працевлаштований, але приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення та установи, має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, мав 28 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, соціально-корисні зв`язки добрі, вину у скоєному злочині визнає, усвідомлює повністю та розкаюється у вчиненому.
Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 хоча і характеризується позитивно за час відбування покарання, однак його поведінка не була належною протягом всього часу відбування покарання.
Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 має 28 стягнень, які хоча і погашені за спливом часу, однак характеризують засудженого негативно.
Поряд із цим, ОСОБА_7 не працевлаштований та має лише чотири заохочення за майже 5 років відбування покарання.
Окрім цього матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що засуджений до кримінальної відповідальності притягується не вперше та востаннє вчинив злочин в період невідбутого покарання за попереднім вироком.
За таких обставин, висновки суду про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення є такими, що не відповідають фактичним обставинам цього провадження, і за правилами п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування такого рішення суду.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Матеріалами справи об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення, про що свідчить нестала поведінка протягом всього строку відбування покарання, зокрема значна кількість стягнень.
На переконання суду апеляційної інстанції, позитивна характеристика засудженого протягом лише останнього часу відбування покарання не може свідчити про його виправлення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_7 не зазнала позитивних змін, а тому підстави для задоволення подання про звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відсутні.

Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленням нової, якою у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківського місцевого прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року про умовно-дострокове звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільненні від відбування покарання залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4