Справа № 362/2895/20
Провадження № 1-кс/362/762/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2020 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000577 від 17.03.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.321 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 ,-

в с т а н о в и в:

06.06.2020 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.321 КК України ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що16 березня 2020 р. до ЧЧ Васильківського ВП ГУНП в Київській області надійшов рапорт працівників ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, про те, що в ході проведених заходів по встановленню осіб, які причетні до незаконного обігу отруйних речовин та сильнодіючих лікарських засобів, було встановлено, що жителі Васильківського району займаються збутом отруйних речовин та сильнодіючих лікарських засобів в особливо великих розмірах (ІПНПУ №4015 від 16.03.2020 р.).

Проведеними заходами встановлено, що громадянином, який здійснює незаконне зберігання та збут отруйних або сильнодіючих речовин в особливо великих розмірахє ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Васильків, Київської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , котрий користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 .

Під час виконання доручення слідчого допитано в якості свідка місцевого жителя особу, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вказав, що відомий йому місцевий житель м. Василькова, Київської області, громадянин ОСОБА_10 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , займається зберіганням та збутом отруйних чи сильнодіючих речовин в особливо великих розмірах «ртуть металічна». Зберіганням та збутом отруйних чи сильнодіючих речовин займається за місцем проживання або в інших місцях. Про час, спосіб та місце збуту особи домовляються з ОСОБА_11 по номеру мобільного телефону НОМЕР_1 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що «металічна ртуть» є отруйною речовиною, посягаючи на встановлений законом порядок обігу небезпечних хімічних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч положеннямПостанови Кабінету Міністрів №1287 «Про затвердження переліку особливо небезпечних хімічних речовин, виробництво яких підлягає ліцензуванню» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою КМ №438 від 13.07.2016 року), маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут отруйних речовин, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах (час, місце та спосіб), незаконно придбав та зберігав у невстановленому в ході досудового розслідуванні місці отруйну речовину ртуть металічну.
03 квітня 2020 р. близько 11 год. 00 хв., при проведенні контролю за вчиненням злочину в формі оперативної закупки працівниками Фастівського МРВ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області, у раніше обумовленому місці, а саме поряд із будинком №54-А по вулиці Декабристів, м. Васильків, Київської області, задокументовано факт незаконного збуту ОСОБА_6 , за грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, отруйну речовину «ртуть металічну», яка знаходились у трьох ємностях, що в свою чергу були розташовані у картонній коробці.
Згідно висновку експерта №10639/20-34/11608/11609/20-34 від 04.05.2020 р.:
1.Надана на експертизу рідина сріблястого кольору, що міститься в полімерній пляшці, скляній пляшці та полімерному флаконі, є металічною ртуттю. Загальна маса брутто наданої металічної ртуті становить 17,830 кг..
2.Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 1998 року №1287«Про затвердження переліку особливо небезпечних хімічних речовин, виробництво яких підлягає ліцензуванню» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою КМ №438 від 13.07.2016 року) ртуть та її неорганічні сполуки належать до Переліку особливо небезпечних хімічних речовин, виробництво яких підлягає ліцензуванню.
Згідно висновку експерта №71/К від 08.05.2020 р.:
Вивчивши та проаналізувавши наданий для проведення експертизи «Висновок експерта» № 10639/20-34/11608/11609/20-34 від 04.05.2020 р., з урахуванням даних спеціальної літератури щодо токсичної дії ртуті на організм людини, у відповідності до питань, що поставлені на вирішення, комісія експертів дійшла до підсумків:
1. Ртуть, в тому числі металева ртуть, становить небезпеку для людини, зокрема для працівників підприємств, де вона застосовується, та жителів навколишніх населених пунктів. Сама ртуть її неорганічні й особливо органічні сполуки належать до надзвичайно токсичних , для людини речовин першого класу небезпеки. Потрапивши в навколишнє середовище, ртуть назавжди залишається в ньому, циркулює в повітрі, воді, відкладеннях, ґрунті та біоті в різних неорганічних й органічних формах. Ртуть характеризується високою летючістю, може випаровуватися навіть при мінусовій температурі, мас здатність до утворення джерел вторинного забруднення (так зване депо сорбованої ртуті), її пари не мають ані кольору, ані запаху, ані смаку.
2. Ртуть мас багатоваріантну можливість проникнення в організм (із повітрям, продуктами харчування, водою, через шкіру), як ртуть та її сполуки. Основне джерело ртутних отруєнь - це ртутні пари та пил ртутних сполук. Токсичність металевої ртуті обумовлена тим, що під час вдихання її парів понад 80% ртуті поглинається головним мозком, нирками та іншими внутрішніми органами, що призводить до руйнівних наслідків у першу чергу для центральної нервової системи та нирок. Період напіввиведення ртуті з організму людини становить від 35 до 96 днів. Середній період напіввиведення з крові-65 днів, із волосся-72 дні, у цілому з організму-76 днів. Більш тривалий перiод напіввиведення ртуті з мозку, ніж з інших органів, зафіксовано в ході експериментальних досліджень на тваринах. У людини високий вміст ртуті в мозковій тканині було виявлено через 10 років після того, як вона припинила контактувати з токсичною речовиною.
3. Металева ртуть при попаданні в шлунково-кишковому тракті найменш токсична. Набагато більш токсичні деякі розчинні сполуки ртуті, в тому числі органічні.
Токсичної дозою вважаються 50 мкг мг ртуті при щоденному надходженні.
Разова токсична доза становить 0,4 мг, летальна - 150-300 мг (при такій дозі вірогідність смертельного результату становить 50-60%).
Набагато небезпечніше діє металева ртуть при вдиханні її пари. У такій формі вона засвоюється на 85-90%. Смертельною дозою при вдиханні с 2,5 г ртуті.
Потрапляючи в організм людини, ртуть може викликати тяжкі порушення нервової системи. Особливо легко піддаються негативному впливу маленькі діти та ті, які ще не народилися (на стадії внутрішньоутробного розвитку). Клінічна картина інтоксикації залежить від форми ртутної сполуки, шляхів надходження його до організму та дози (концентрації) металу в організмі. Отруєння ртуттю може бути гострим і хронічним.
Гострі отруєння парами металевої ртуті можливі при концентрації парів ртуті в повітрі понад 0.2 мг/м3, що викликає гостре отруєння організму людини. Симптоми гострого отруєння проявляються через 8-24 години: починається загальна слабкість, головна біль та підвищується температура; згодом- болі в животі, розлад шлунку, хворіють ясна. Клінічна картина інгаляційного отруєння розвивається через 8-24 год і виражається у вигляді загальної кволості, головного болю, болях під час ковтання, підвищеної температури, катаральних явищ з боку дихальних шляхів (риніт, фарингіт, рідше бронхіт). Потім розвивається геморагічний синдром (підвищена кровоточивість), з`являються хворобливість ясен, різко виражені запальні зміни в порожнині рота (так званий ртутний стоматит з виразковим процесом на слизовій оболонці ясен), болі в животі, шлункові розлади, ознаки ураження нирок.
Хронічні отруєння металевою ртуттю можуть виникати за умов тривалої дії ртуті та її сполук. Пари ртуті проникають в організм через дихальні шляхи. При надходженні через шлунково-кишковий тракт металева ртуть малотоксична i майже повністю виділяється з калом. При хронічній iнтоксикації парами ртуті розвиток клінічної картини відбувається повільно й визначається інтенсивністю впливу та індивідуальними особливостями організму, тривалий час немає явних ознак захворювання. Для хронічної інтоксикації парами металевої ртуті характерною є класична тріада: ртутний еретизм, тремор і стоматит. Синдром ртутного еретизму: виражена боязкість, збентеження, невпевненість у собі, неможливість виконувати присутності сторонніх через хвилювання, супроводжується сильне почервонінням обличчя та підвищеною пітливістю. Найбільш типовими с неврологічні та психічні порушення. Вони проявляються на тлі неспецифічних ознак (анорексія, втрата ваги, головні болі) і характеризуються підвищеною дратівливістю, порушеннями сну (безсоння), збудливістю, тривожним станом, депресією, зниженням пам`яті, сором`язливістю. Ртутний тремор проявляється спочатку тремтінням вік і губ, язика, пальців рук. Змінюється почерк: стає нетвердим, часто нерозбірливим. Як правило, тремор прогресує, охоплюючи все тіло. При тяжких формах отруєння з`являються дефекти мови, гіперемія обличчя (посилений приплив крові), підвищена пітливість, яскравий дермографізм (коли на шкірі від контакту з якими- небудь предметами з`являються червоні або білі смуги, що виступають над її поверхнею). Розвивається хронічний гінгівіт з виразками, що може призвести до втрати зубів. Незважаючи на високий вміст ртуті в сечі, ураження нирок при отруєнні парами металевої ртуті зустрічається рідко.
05 травня 2020 р. за постаново слідчого слідчого відділу Васильківського ВП ГУНП в Київській області отруйну речовину ртуть металічну загальною масою брутто 17,830 кг, що міститься в полімерному пакеті опечатаному належним чином штампом «КНДІСЕ» визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Також, під час виконання доручення слідчого допитано в якості свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка засвідчила факт проведення контролю за вчиненням злочину в формі оперативної закупки працівниками Фастівського МРВ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області, яка відбулась 03 квітня 2020 р.
Також, під час виконання доручення слідчого допитано в якості свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який засвідчив факт проведення контролю за вчиненням злочину в формі оперативної закупки працівниками Фастівського МРВ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області, яка відбулась 03 квітня 2020 р.
О 17 годині 42 хвилин 05 червня 2020 р. ОСОБА_6 затримано в порядку статті 208 КПК України за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вулиця Вокзальна, поряд з будинком № 29, та проведено особистий обшук, при проведенні якого виявлено та вилучено грошові кошти та мобільний телефон. Далі, було проведено огляд транспортного засобу, а саме автомобіля марки «ВАЗ», модель 2106, державний номер НОМЕР_2 , білого кольору, на якому затриманий здійснював перевезення отруйної речовини, після чого автомобіль вилучений на майданчик утримання транспортних засобів Васильківського ВП, розташованого за адресою: Київська область, Васильківський район, село Борисів, провулок Боженка 23.
Після було проведено санкціонований обшук на підставі ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області за адресою місця проживання затриманої особи, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , при проведенні якого виявлено та вилучено речовину зеленого кольору, рослинного походження, у висушеному стані, зовні схожу на наркотичну.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 321 КК України, а саме придбання, зберігання з метою збуту та збут отруйних речовин, що не є наркотичними або психотропними чи їх аналогами, вчинених без спеціального на те дозволу, в особливо великих розмірах.
Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_6 підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , протоколом огляду та вилучення грошових коштів від 03.04.2020 р., протоколом огляду та вилучення отруйної речовини від 03.04.2020 р., протоколом огляду особи ОСОБА_9 від 03.04.2020 р., постановою про визнання і долучення до справи речових доказів від 05.05.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , висновком експерта КНДІСЕ №10639/20-34/11608/11609/20-34 від 04.05.2020 р., висновком експерта КОБ СМЕ №71/К від 08.05.2020 р., та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Посилання на один або кілька ризиків:

- перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- перебуваючи на волі ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

- перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_6 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а також той факт, що аналізуючи дані кримінального провадження з огляду на вірогідність незаконного подальшого впливу на свідків у кримінальному провадженні дає підставі слідству вважати про наявність вищевикладених ризиків.

Так, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого

ОСОБА_6 кримінального правопорушення, останньому, загрожує реальна міра покарання за вчинення тяжкого злочину, тому, з метою уникнення покарання, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так останній також після вчинення злочину з місця події зник та переховувався, а також знову пропонував здійснити збут отруйної речовини. Таким чином, вказана обставина свідчить про необхідність запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Реальним є ризик того, що підозрювана особа переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання її винною у вчиненні даного злочину, останній загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Крім того, ОСОБА_6 має дані про свідків у даному кримінальному провадженні, а тому, перебуваючи на волі, останній матиме можливість незаконно впливати на свідків, вказана обставина свідчить наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, необхідно зазначити, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, тому необхідно зазначити наступне, кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, а тому, може виникнути необхідність в додатковому допиті свідків. Враховуючи, що ОСОБА_6 достовірно відоме ймовірне місце знаходження свідків, останній може незаконно впливати на них з метою зміни їх показів.
Враховуючи вищевикладене, обставини вчиненого ОСОБА_6 злочину, існує реальний ризик залишення ним території м. Києва та Київської області з метою переховуватися від органів розслідування та суду, в будь-який час, задля уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищевказані ризики, а також обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшли висновку про наявність таких ризиків, застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу унеможливить забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідий ввважаєє неможливим застосування більш м`яких запобіжних заходів оскільки вони будуть недостатніми для запобігання ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, може змінювати місце свого проживання і будинок де останній проживає йому не належить, що дає підстави вважати про його можливе уникнення від явки до органів слідства та суду.

Прокурор і слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечив стосовно заявленого клопотання, зазначивши, що дома ртуті не було, він зберігав її в лісі. Почав продавати ртуть через нестучу коштів. Щодо трави зазначив, що нарвав її, вона лежала вдома, вживав рідко. Просить застосувати відно нього домашній арешт в нічний час, щоб працювати. Також зазначив, що має хворобу - виразку шлунку з дитинства.

Захисник підозрюваного заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, важаючи його необгрунтованим. ОСОБА_6 є єдиним годувальником сім"ї, оскільки жнка хворіє і працювати не може, має двох дітей, дитина - інвалід, будується. Просить обрати відносно підозрюваного більш мякий запобіжний захід - домашній арешт.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та докази, якими воно обгрунтовується, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000577 від 17.03.2020 р. за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.

05.06.2020 р. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.06.2020 р. ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 321 КК України.

Матеріали зазначеного кримінального провадження містять достатньо доказів, які дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннь.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що прокурором при розгляді клопотання не в повній мірі було доведено обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим не доведено наявності ризиків, про які він вказує у своєму клопотанні та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі "Єчус проти Литви").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Чахла проти Сполученого Королівства", зазначено, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі".

Слідчий суддя звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Слідчий суддя під час розгляду даного клопотання також враховує положення, викладені у рішенні ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії", відповідно до якого позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі. Відповідно до ст.9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 р.), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 має місце реєстрації та постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає там з дружиною, дітьми, тобто має міцні соціальні контакти за місцем проживання.

Крім того, як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_6 є єдиним годувальником сімї, оскільки дружина підозрюаного ОСОБА_14 є непрацездатною, дочка ОСОБА_15 - інвалід дитинства.

Відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини, ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Відтак, під час судового розгляду вказаного клопотання спростовується ризик втечі ОСОБА_6 з огляду на міцність соціальних контактів.

Таким чином, не підтвердились та спростувались доводи слідчого про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Щодо ризику, передбаченого п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України щодо можливості незаконного впливу на свідків, продовження вчинення кримінальних правопорушень, слідчим суддею встановлено, що міцність соціальних контактів унеможливить продовження ним кримінальної діяльності, ризику продовження якої можна запобігти шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово.

Оскільки інших достатніх та обґрунтованих підстав, крім тяжкості злочину, в клопотанні слідчого не зазначено і не доведено, слідчий суддя вважає, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для обрання відносно підозрюваного найбільш суворого виду запобіжного заходу - взяття під варту, з огляду на що, з урахуванням вищевикладених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

За таких обставин суд вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки за місцем реєстрації, у зв`язку з чим, вбачається за можливе застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме - цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Вказана міра запобіжного заходу є такою, що відповідає інтересам ОСОБА_6 і не перешкоджатиме інтересам досудового розслідування та в достатній мірі забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, як сторони кримінального провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-179, 184, 186-187, 193-94, 196, 492, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000577 від 17.03.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.321 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 ,- відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Васильків, Київської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 залишати місце своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.

Направити копію ухвали для виконання та контролю до Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Київській області.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником - протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали проголошено 09.06.2020 р. об 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1