Справа №372/2136/19
Провадження №1-кп/359/648/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
18 грудня 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі колегії суддів:

судді доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурор ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,

за наслідками проведення підготовчого судового засідання з технічною фіксацією у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні №0000161, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2018 року, що надійшло до суду за підсудністю з Київського апеляційного суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радники Поліського району Київської області, українця, громадянина України, українця, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ухта, Республіка Комі, Російської Федерації, росіянина, -

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, -

розглянувши в порядку ст. 314 КПК України заявлені клопотання сторін кримінального провадження,

в с т а н о в и в :
10.12.2019 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

У підготовчому засіданні прокурор вважав за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта немає, і провадження підсудне цьому суду, зважаючи на скерування указаного кримінального провадження судом апеляційної інстанції.

Потерпілий в судовому засіданні підтримали позицію прокурора. При цьому потерпілий висловився про можливість зміни обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу на більш м`який, оскільки йому відшкодовано завдані матеріальні збитки та моральну шкоду, а також надана допомога при лікуванні та реабілітації у зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями.

В той же час, адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт складено в супереч вимогам чинного КПК України, останній не має відповідних реквізитів та формулювання обвинувачення, яке орган досудового слідства має намір доводити в судовому розгляді, а наведена в ньому інформація не відповідає дійсності.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заявлене клопотання. Обвинувачений ОСОБА_9 , його захисники адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 при розгляді клопотання поклались на думку суду.

З цього приводу, прокурор заперечив щодо указаного клопотання, зважаючи на його безпідставність, оскільки попередня ухвала суду за наслідками розгляду аналогічного клопотання Київський апеляційним судом була скасована, а згідно висновків, наведених в зазначеній ухвалі від 07.11.2019 року, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та перешкод для його розгляду судом першої інстанції не знайдено.

Заслухавши сторін, перевіривши обвинувальний акт на предмет дотримання вимогам закону, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Статтею 293 КПК України встановлено, що одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.
Таким чином, за змістом вищевказаних процесуальних норм прокурор зобов`язаний надати копію обвинувального акту підозрюваному лише після його затвердження самим же прокурором.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд дійсно має право прийняти таке рішення, зокрема як повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Як вбачається із направленого до суду обвинувального акту його складено 07.06.2019 року старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого управління ГУ НП в Київській області майором поліції ОСОБА_14 у слідчому управлінні ГУ НП в Київській області м. Київ, вул. Дегтярівська, 15-а та затверджено 07.06.2019 року прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні Київської області радником юстиції ОСОБА_15 у прокуратурі Київської області за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2.

В свою чергу, згідно долучених до акту розписок, копія обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування отримані обвинуваченим ОСОБА_7 та захисниками адвокатами ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 - 07.06.2019 року, а обвинуваченим ОСОБА_9 20.06.2019 року (як ОСОБА_17 ) (а.с. 59-64).
На обвинувальному акті, що надійшов до суду, містяться всі необхідні реквізити, підписи слідчого та прокурора.

Невідповідність же формулювання обвинувачення обставинам кримінального правопорушення чи обставинам, які на думку обвинуваченого виключають його кримінальну відповідальність, у зв`язку з відсутністю складу злочину, може бути встановлена лише при судовому розгляді даного кримінального провадження з оцінкою наданих сторонами провадження доказів, в порядку, визначеному ст. 89 КПК України. Зазначене не може бути підставою для повернення обвинувального прокурору, тощо.

З цього приводу суд враховує позицію суду апеляційної інстанції, яка висловлена в ухвалі Київського апеляційного суду від 07.11.2019 року, згідно якої попереднє судове рішення суду першої інстанції щодо повернення обвинувального акту прокурору було скасовано, зважаючи на те, що підстав, які свідчили про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, не встановлено.

Вищенаведені обставини вцілому свідчать про відповідність обвинувального акту вимогам ст.ст. 291, 293 КПК України, а тому клопотання обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору не підлягає задоволенню.

Крім того, судом не встановлено підстав для направлення обвинувального акту за підсудністю, оскільки кримінальне правопорушення відносно якого пред`явлено обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 надійшло до суду 10.12.2019 року за підсудність з Київського апеляційного суду.
Обвинувальний акт надійшов до суду без угод про визнання винуватості чи примирення з потерпілим, тому підстав для їх розгляду у суду немає. Щодо можливості укладення таких угод на стадії підготовчого судового засідання - сторони провадження заперечили.

Щодо можливості закриття кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання.

Дійсно, згідно вимог пункту 2 частини третьої статті 314 КПК України, суд дійсно має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження у випадках встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Однак таких підстав судом в підготовчому судовому засіданні судом не встановлено. Так, кримінальна відповідальність за ч.4 ст. 187 та ч.1 і ч.4 ст. 358 КК України, за обвинуваченням у вчиненні якого кримінального правопорушення скеровано до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , - не скасована (пункт 4 зазначеного переліку); обвинувачені з`явилися в судове засідання, що виключає можливість закриття провадження згідно пункту 5 частини першої зазначеної статті Кодексу; сторони провадження не зазначили про існування вироку з приводу цього ж обвинувачення, або існування відповідної ухвали про закриття кримінального провадження з цього приводу, що б теж слугувало підставою для закриття провадження за даним обвинувальним актом (пункт 6 частини першої); обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України не є приватним, як і за ч.1 чи ч.4 ст. 358 КК України; питання щодо видачі обвинувачених будь-якій іншій держави не здійснювалось і стосується лише кваліфікації дій обвинувачених на території України в рамках пред`явленого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачення, тощо.

Крім того, судом не встановлено підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України (пункт 10 частини першої статті 284 КПК України).

Так, злочин у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 та ОСОБА_18 є особливо тяжким злочином, згідно вимог ст. 12 КК України, оскільки передбачає покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Таким чином, судом не встановлено очевидних підстав для закриття кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а тому, з урахуванням наведеного вище, на думку суду, існують достатні підстави для призначення судового розгляду в даному кримінальному провадженні.

Також, під час підготовчого судового засідання, прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки строк дії зазначеного запобіжного заходу спливає 06.02.2020 року, а підстав для його зміни не встановлено, оскільки тяжкість злочину не змінилась, як не змінились і обставини, визначені ст. 178 КПК України, при яких відносно ОСОБА_9 , було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, прокурор просив звернути увагу, що саме у зв`язку з розшуком обвинуваченого Російською Федерацією, останній використовував підроблене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_17 , і лише в судовому засіданні 18.12.2019 року стороною захисту надано його справжній паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9 .
Потерпілий щодо указаного клопотання висловив свою позицію раніше в судовому засіданні, що мало місце 17.12.2019 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 заперечив щодо клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 на більш м`який, зважаючи на те, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, в даному випадку, відсутні, а тому подальше утримування його під вартою з урахуванням лише тяжкості вчиненого злочину, є таким що порушує його законні права. Також захисник зазначив, що доказів, які б свідчили про розшук обвинуваченого ОСОБА_9 матеріалів справи не містять, а тому позиція прокурора з цього приводу обґрунтовується лише на припущеннях.
Обвинувачений ОСОБА_9 заперечив щодо клопотання прокурора, підтримавши думку свого захисника, та зазначив, що йому відомо про його розшук на території Російської Федерації, однак він вважає, що останній здійснюється лише на політичному підґрунті. Використання відповідного посвідчення водія на ім`я ОСОБА_17 він пов`язує саме з цією підставою.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечили щодо клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , та підтримали думку захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 . Захисник адвокат ОСОБА_11 така висловився на підтримку поданого клопотання в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 .

На підтримку поданого стороною захисту клопотання були також допитані в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтвердили наявність шлюбних відносин за межами реєстрації шлюбу у ОСОБА_9 та ОСОБА_12 та працевлаштування ОСОБА_9 у ФОП ОСОБА_13 та його роботу незначний проміжок часу перед затриманням останнього, однак як ОСОБА_17

ОСОБА_12 повідомила, що знала ОСОБА_9 як ОСОБА_17 , однак це одна і та сама особа, і саме вона виявила та надала стороні захисту оригінал паспорту громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 для виїзду за кордон.

Заслухавши пояснення сторін провадження, заслухавши свідків, ознайомившись з матеріалами судового провадження та поданими сторонами додатковими доказами в межах вирішення ст. 314 КПК України, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Як вбачається з п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 p. №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі, наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри причетності обвинуваченого ОСОБА_18 до скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вік останнього, задовільний стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, попередні судимості, суд вважає, що прокурором не надано достатніх доказів та не доведено обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, на які він посилається, а тому суд, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо обвинуваченого застосовує більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченому ОСОБА_9 процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Доказів тому, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив ще якісь кримінальні правопорушення на території України в судовому засіданні державним обвинувачем не надано. З цього приводу, суд не має можливості керуватись припущеннями, при вирішенні питання про доцільність утримування обвинувачених під вартою.
З цього приводу, на думку суду, є всі підстави для зміни відповідного обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту з визначенням відповідних обов`язків та зобов`язанням носіння засобів електронного контролю.
На думку суду, в жодному випадку такий суспільний інтерес, не може бути вище вимог Конституції України, відповідного Законодавства України та запровадженого порядку притягнення особи до відповідальності.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки.
Достатніх доказів тому, що останній перебуває в міжнародному розшуку за скоєння тяжкого чи особливо тяжкого злочину, та розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності, на думку суду, матеріали судового провадження не містять.
Судом достовірно встановлено особу обвинуваченого на підставі надано в судовому засіданні паспорту громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон, копія якого долучена до судового провадження.
При цьому, суд також враховує при вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і ставлення потерпілого ОСОБА_6 , який зазначив про наявність матеріальної допомоги з боку обвинувачених та надання можливості лікування і проходження курсу реабілітації, після отриманих тілесних ушкоджень, а також відсутність з його боку будь-яких претензій до обвинувачених у цьому зв`язку.
Також, суд враховує, що станом на 18.12.2019 року у обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні будь-які запобіжні заходи, в той час, як обвинувачений ОСОБА_9 утримується під вартою у зв`язку з обвинуваченням у вчиненні дій, відповідальність а яке передбачена ч.4 ст. 187 КК України.
Зважаючи на викладене, суду не надано достатніх та допустимих доказів щодо продовження існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, на яких наполягав прокурор, що б свідчило про необхідність продовження утримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою. Лише тяжкість скоєного кримінального правопорушення не може бути підставою для подальшого утримання обвинуваченого під вартою.
В судовому засіданні, не доведеного того, що ОСОБА_9 може уникати судових засідань та у цьому зв`язку уникнути відповідальності, зважаючи на те, що вина останнього у вчиненні особливо тяжкого злочину ще не є доведеною. ОСОБА_9 має місце проживання з цивільною дружиною, а тому є можливість застосування до нього цілодобового домашнього арешту. Зазначене не перешкоджає йому працювати, зважаючи на характер робіт, які виконував останній для ОСОБА_13 згідно повідомленої ним суду інформації (використання комп`ютерної техніки та мережі інтернет).
З огляду на вказане, суд вважає за можливе змінити раніше обраний ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашнього арешт за місцем тимчасово проживання з обов`язковим носінням електронних засобів контролю терміном на два місяці, з визначенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки подальша необхідність тримання обвинуваченого під вартою, на думку суду, відпала. Дотримання є його процесуальної поведінки можливе і за допомогою менш суворого запобіжного заходу, як домашній арешт.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_9 , встановити до 24.00 год. 17.02.2020 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 110, 115, 170-174, 176-197, 199, 202, 206, 291, 303, 314, 315, 331, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
У задоволення клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору, - відмовити.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000161, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2018 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні в складі суду колегії суддів, за участю обвинувачених, їх захисників, прокурора, повідомити про час та місце проведення судового розгляду потерпілого.

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відмовити.

Клопотання адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу, - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Ухта Републіки Комі, Російської Федерації, росіянина, громадянина Російської Федерації, - запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем тимчасово проживання з носінням електронних засобів контролю терміном на два місяці, з визначенням наступних обов`язків: не залишати місця тимчасового проживання ( АДРЕСА_1 ) без відповідного дозволу суду; з`являтися на виклики до суду; завчасно повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання; повідомити суд про засоби зв`язку; не спілкуватися особисто чи через третіх осіб з іншим обвинуваченим, потерпілим та свідками; здати на зберігання до уповноважених органів документи, що дають право на виїзд за кордон, тощо.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановити до 24.00 год. 17.02.2020 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти в залі суду негайно.

Контроль за виконання ухвали суду щодо обраного запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції України за місцем тимчасового проживання обвинуваченого ОСОБА_9 (Києво-Святошинський район Київської області) та прокурорів групи прокурорів в даному провадженні.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Оголошено повний текст ухвали суду 23.12.2019 року.

Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3