Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 283/2418/19
Провадження № 1-кп/935/159/20
У Х В А Л А
Іменем України
14 січня 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000581 від 16.09.2019 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лисівка, Попілянського району Житомирської області, українця, громадянина України, не одруженого, не маючого утриманців, освіта середня- спеціальна, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09.10.2017 Малинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;

- 05.06.2018 Малинським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.389, ст.71 КК України до покарання у виді 2 місяців 10 днів арешту

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України з угодою про визнання винуватості,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Коростишівського районного суду надійшов вказаний обвинувальний акт разом із угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором Коростишівської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , від 31.10.2019.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, вказавши на підстави, зазначені в останній.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник підтримали думку прокурора.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, повідомлявся за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши угоду про визнання винуватості та обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України.
Відповідно до положень ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Як вбачається із змісту угоди, в порушення зазначеної вище правової норми, остання не містить відомостей щодо надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення угоди.
Відповідно до вимог ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, у тому числі, якщо: п.1- умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; п.3 - умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», якщо угоди (незалежно від її виду) досягнуто під час досудового розслідування, після виконання процесуальних дій, передбачених статей 290, 291 КПК України, складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт разом із підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Відповідно до п.18 зазначеної Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК України; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
Угода про визнання винуватості була укладена після закінчення досудового розслідування, направлена до суду з обвинувальним актом, відтак всі необхідні слідчі процесуальні дії органом досудового розслідування були проведені, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено складанням обвинувального акту, тому необхідності повернення матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування в даному випадку немає.
Отже, за таких обставин, у відповідності до зазначених вище положень, суд має вирішити питання щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду для проведення судового провадження у загальному порядку.
Разом з тим, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КІІК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України, суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акту положенням ст.291 КПК України.
Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.
Ст.291 КПК України встановлені вимоги до обвинувального акту та до реєстру матеріалів досудового розслідування. Так, обвинувальний акт має, у тому числі, містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду та дає обвинуваченому можливість реалізувати своє право на захист та знати, в чому саме він обвинувачується.

Однак, обвинувальний акт не містить сформульованого належним чином обвинувачення, як і істотних для кримінального провадження обставин, у розумінні ст.472 КПК України, зокрема, містить посилання на «Особу 1, Особу 2, Особу 3, Особу 4», тобто незрозуміло чи вказані особи невстановлені під час досудового розслідування, чи кримінальні провадження щодо них було виділено в окреме провадження.

Крім того, як вбачається із змісту обвинувального акту, кваліфікуючими ознаками складу злочину зазначено вчинення його повторно за попередньою змовою групою осіб, проте, фабула злочину кваліфікуючих ознак не містить.

Також, з обвинувального акту вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 , громадянин Індії, який зареєстрований та проживає м.Пілі Коті, округ Анупшагар. Оскільки участь потерпілого згідно положень ст.314 КПК України є обов`язковою, на неодноразові виклики суду останній, зрозуміло, не з`являється, прокурором не вказано інших засобів зв`язку з потерпілим (номер мобільного телефону, електронна адреса), враховуючи його іноземне громадянство та проживання за межами держави Україна, за відсутності відповідної заяви про проведення підготовчого судового засідання без його участі чи зазначення можливого тимчасового місця проживання потерпілого на території України суд позбавлений можливості вжити заходи для здійснення судового виклику потерпілого.

Суд також звертає увагу на наявність розбіжностей між угодою про визнання винуватості та обвинувальним актом, зокрема при зазначенні обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин. Згідно обвинувального акту пом`якшуючими покарання обставинами визнається щире каяття та активне сприяння злочину, проте, угода про визнання винуватості, окрім зазначених, містить пом`якшуючу обставину - з`явлення зі зізнанням. Також, згідно обвинувального акту обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, яка являється кваліфікуючою ознакою злочину, проте, в угоді про визнання винуватості обтяжуючі покарання обставини не встановлені.

Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, суд дійшов висновку щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, оскільки відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді, встановлює основу судового розгляду, вказує суду межі, в яких повинний відбуватись розгляд, та межі відповідальності обвинуваченого.
За таких обставин, керуючись принципом законності та верховенства права, закріплених у ст.ст.8.9 КПК України та дотримуючись вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка наголошує, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення», суд вважає, що прокурором при складені/затвердженні обвинувального акту допущено порушення Закону, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Враховуюче вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт та додані до нього матеріали для усунення виявлених недоліків.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.291, 314-316, 469, 472, 474 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 31.10.2019 між прокурором Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000581 від 16.09.2019.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000581 від 16.09.2019 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України повернути прокурору.
Ухвала суду в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний Житомирської області суд протягом 7 днів з дня її проголошення.
В решті ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1