Справа №463/2816/20
Провадження №1-кс/463/1684/20
У Х В А Л А

01 квітня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 від 18.03.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000237 від 27.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.373 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що ним в інтересах ОСОБА_4 було подано клопотання слідчому Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000237 від 27.02.2020 року. 18.03.2020 року слідчим було винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у даному кримінальному провадженні. Оскаржувану постанову ним отримано 27.03.2020 року. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ч.2 ст.55 КПК України. Факти, які викладені у постанові слідчого від 18.03.2020 року є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Особа, яка заявляла клопотання, обґрунтовано доводила, що протиправними діями ОСОБА_6 їй було завдано майнової, фізичної та моральної шкоди. Незаконними діями ОСОБА_6 , які були спрямовані на вжиття заходів щодо фабрикування справи відносно ОСОБА_4 тиск на свідків, було спричинено наслідки у формі звільнення останнього із займаної посади та втрати заробітної плати (єдиного джерела доходу); незаконними діями ОСОБА_6 , спрямованими на фабрикування доказів у кримінальному провадженні за № 0000413 від 05.07.2018 року ОСОБА_4 була заподіяна шкода здоров`ю, яка підтверджується медичною документацією; незаконними діями ОСОБА_6 . ОСОБА_4 завдано моральних страждань через незаконне позбавлення посади, внаслідок чого він втратив авторитет та дружні відносини з колегами по роботі, зазнав суспільного тиску через провокативні публікації у ЗМІ, де його безпідставно звинувачували у хабарництві. Слідчий протиправно стверджує, що у клопотанні та в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які могли б свідчити про причинно-наслідковий зв`язок між вчиненням ОСОБА_6 протиправних дій до заподіяння ОСОБА_4 майнової та матеріальної шкоди. А тому, просить визнати незаконною та скасувати постанову слідчого від 18.03.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000237 від 27.02.2020 року; зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові прийняти рішення про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000237 від 27.02.2020 року та вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні за № 0000237 від 27.02.2020 року.
Представник скаржника в судове засідання не з`явився у зв`язку із епідеміологічною ситуацією в державі та запровадженням карантину, разом з тим, 31.03.2020 року подав клопотання про розгляд справи у відсутності скаржника та його представника, скаргу підтримують та просять таку задовольнити.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, разом з тим, 31.03.2020 року подав заяву про розгляд скарги без його участі та заперечення на скаргу. Вважає постанову про відмову у визнанні потерпілим законною та обґрунтованою, просить відмовити у задоволенні скарги.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Із змісту скарги вбачається, що адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 було подано клопотання слідчому Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000237 від 27.02.2020 року.

В підтвердження факту заподіяння ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, до матеріалів скарги скаржником додано копію декларації ОСОБА_4 перед звільненням за період часу з 01.01.2018 року по 13.11.2018 року, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 року, копії фіскальних чеків для придбання палива та медична документація.

Слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 18.03.2020 року винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000237 від 27.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.373 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно з положеннями ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 19.02.2020 року, зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 щодо протиправних дій начальника Волинського управління ДВБ Національної поліції України ОСОБА_6 . Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.373 КК України.
Під час розгляду скарги слідчим суддею не здобуто доказів того, що вказаним вище кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.373 КК України, станом на день розгляду скарги ОСОБА_4 завдана майнова та моральна шкода. Скаржником до матеріалів скарги не долучено жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому майнової та моральної шкоди внаслідок протиправних на його думку дій зі сторони начальника Волинського управління ДВБ Національної поліції ОСОБА_6 . Такі докази не надано і на момент розгляду скарги. Слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження за № 0000237 від 27.02.2020 року не завершене, ОСОБА_4 перебуває в статусі заявника, оскільки останній не з`являється на допити, що на даному етапі виключає можливість однозначно дійти до висновку про заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди. Разом з тим, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити доводи скарги в повному обсязі, оскільки скаржником не долучено до матеріалів скарги заяви про вчинення кримінального правопорушення та клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.
Враховуючи вищенаведене, постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 від 18.03.2020 року, ОСОБА_4 правомірно відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000237 від 27.02.2020 року.
Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.107, 303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 від 18.03.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000237 від 27.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.373 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1