УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року , слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на повідомлення йому про підозру за ч.1 ст. 388, ч.4 ст. 190 КК України, від 26.03.2020 року, складеного в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0012454 від 10.11.2014 року,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, у порядку п.10 ч. 1 ст.303 КПК України, надійшла скарга ОСОБА_2 на повідомлення йому про підозру за ч.1 ст. 388, ч.4 ст. 190 КК України, від 26.03.2020 року, складеного в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0012454 від 10.11.2014 року, у якій скаржник простить скасувати вказане повідомлення про підозру як необгрунтоване.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по скарзі, виходячи з наступного.

Так, згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).
Водночас Конституція України в статті 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Формою реалізації частини першої статті 58 Конституції України є положення частини першої статті 5 КПК 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147 - VIII частина перша статті 303 КПК 2012 року була доповнена пунктом 10, а отже, згаданий пункт за загальним правилом підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом, в частині таких змін.
Згідно п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.
Отже, з підстав указаних у п.10 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру, у справах (кримінальних провадженнях) по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.
Як убачається з матеріалів скарги, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному проваджені №0012454, в межах якого ОСОБА_2 є особою, якому 26.03.2020 року складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.388, ч.4 ст. 190 КК України, внесено 10 листопада 2014 року.
Із вказаних вище підстав дія положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України, яка набрала чинності 16 березня 2018 року, не має зворотної дії у часі та у даному випадку застосуванню не підлягає.
На час внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному проваджені №0012454, в межах якого ОСОБА_2 складено повідомлення про підозру, діяла редакція КПК України 2012 року зі змінами відповідно до Закону № 2213-VIIІ від 16.11.2017 року.
У вказаній редакції кримінального процесуального законодавства, положеннями ч.1 ст.303 КПК України, не передбачалось можливості оскарження повідомлення про підозру.
А тому, у даному випадку підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 304 КПК України згідно яких слідчий суддя має відмовити у відкритті провадження, у разі, якщо скарга подана на рішення слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
За таких обставин приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження за даною скаргою.
Керуючись ст.ст. 5, 26, 303, 304 КПК України, п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII. слідчий суддя
УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на повідомлення йому про підозру за ч.1 ст. 388, ч.4 ст. 190 КК України, від 26.03.2020 року, складеного в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0012454 від 10.11.2014 року.

Матеріали скарги повернути особі, яка її подала.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1