Справа № 539/1227/20
Провадження № 1-кс/539/389/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.05.2020 року м. Лубни
ВСТАНОВИВ:
30.04.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями в провадження судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 надійшла заява про самовідвід судді Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_2 у справі № 539/1227/20.
Крім того, 12.12.2018 року ним як слідчим суддею надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вважає, що при розгляді даних клопотань ним було враховано наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а тому за вказаних обставин у учасників судового провадження можуть виникнути сумніви у об`єктивності та неупередженості слідчого судді.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.
Встановлено, що суддя ОСОБА_2 на досудовому слідстві, як слідчий суддя розглядав клопотання про надання дозволів на затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання щодо застосування відносно них запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участі у розгляді кримінального провадження, якщо існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Згідно ч. 1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Вимога щодо безсторонності характеризується двома критеріями, перший з яких полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін. Окрім того, судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому, і суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача, оскільки в іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії.
Ухвали слідчого судді ОСОБА_2 від 13 червня 2019 року та 12 грудня 2018 року на даний момент втратили чинність через сплив шести місяців із дати їх постановлення, а тому заява про самовідвід судді ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 75, 76, 81 КПК України, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви про самовідвід судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_2 подану у справі № 539/1227/20 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1