ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/402/20 Номер провадження 11-сс/814/187/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, раніше судимого

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 24 год. 00 хв. 13 квітня 2020 року, з визначенням застави в сумі 63 060 грн.
Згідно з клопотанням та ухвалою, 30 січня 2020 року СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 внесено відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 січня 2020 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи на сходах в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , попрохав у знайомої ОСОБА_10 мобільний телефон з метою здійснення дзвінку, після чого у нього виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 , розмовляючи по телефону, піднявся на поверх вище з мобільним телефоном потерпілої, після чого зайшов до ліфту та почав спускатися на перший поверх будинку. Після чого швидко вибіг з під`їзду у невідомому напрямку з мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 5 Gold , не реагуючи на зауваження та крики потерпілої про повернення телефону. В подальшому, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
13 лютого 2020 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
На обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя вказав, що подані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний раніше судимий, наразі підозрюється у вчиненні злочину, скоєного під час перебування під домашнім арештом, відносно нього в провадженні суду перебуває на розгляді обвинувальний акт та в його діях вбачається стійка злочинна спрямованість, а тому існує велика ймовірність вчинення нових злочинів.
Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя прийшов до висновку про обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів у даному кримінальному провадженні не є доцільним.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся захисник в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вказує, що до підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ОСОБА_9 визнав свою вину у вчиненому злочині та не має наміру переховуватися від слідства та суду чи впливати на потерпілу і свідків, має місце навчання та проживання. Окрім того потерпіла ОСОБА_10 не заявляє ніяких вимог про відшкодування шкоди, має з підозрюваним дружні відносини та просила не застосовувати до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вважає, що рішення слідчого судді не відповідає фактичним обставинам провадження, та при його ухваленні не враховані вимоги Конвенції про захист прав людини та практика Європейського суду з прав людини.
Отже, сторона захисту вважає не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам, тим більше, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.
Інші учасники кримінального провадження ухвалу не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_9 та його законного представника, які підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та просили скасувати ухвалу і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заперечення прокурора ОСОБА_6 проти її задоволення, вивчивши матеріали п ровадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла наступного висновку.

Згідно з ст. 177 КПК України,метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України є правильним і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Обґрунтованими колегія суддів вважає і висновки слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду та вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.
На підтвердження зазначених ризиків, слідчий суддя правильно звернув увагу на ту обставину, що ОСОБА_9 раніше судимий та відносно нього спрямоване до суду інше кримінальне провадження за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, по якому судом обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Як встановлено ОСОБА_9 систематично порушував режим відбування вказаного запобіжного заходу, що підтверджується матеріалами провадження. Наразі він підозрюється у вчиненні злочину за ч.2 ст.186 КК України, який вчинено у період застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що вказує на недотримання ОСОБА_9 покладених на нього судом обов`язків та унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу в рамках даного провадження.
Також, у відповідності зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання найбільш суворого запобіжного заходу слідчий суддя урахував дані про особу підозрюваного, в тому числі і його характеристику за місцем навчання.

Отже, слідчим суддею зроблені правильні висновки, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

З огляду на викладене, доводи захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт є неспроможними.
Колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.

Захисником не надано належних і достатніх доказів на спростування доведених прокурором ризиків, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2020 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3