Справа № 529/337/20
ВИРОК
Іменем України

19 червня 2020 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0000078 від 25 квітня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Решетилівка Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, інваліда І групи, неодруженого, раніше судимого, а саме:

- 18.09.1985 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 81, ст. 42 КК України (1960 року) до 4 років позбавлення волі;

- 01.09.1986 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 140, ст. 43 КК України (1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 15.06.1989 Київським районним судом м. Полтави за ст. 17, ч.2 ст. 81 КК України (1960 року) до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.3 ст. 42 КК приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 01.09.1986 та остаточно засуджено до 2 років позбавлення волі.

- 10.11.1991 Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 17, ч.3 ст. 215-3 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі;

- 07.04.1995 Подільським районним судом м. Києва за ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 222 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі;

- 08.06.1998 Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 81 КК України (1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі

- 29.05.2007 Київським районним судом м. Полтави за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_4 , перебуваючи на вул. Ярова в с. Диканька Диканського району Полтавської області, на узбіччі дороги знайшов поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження в подрібненому стані, схожу за зовнішніми ознаками на рослини виду коноплі.

Достовірно знаючи, що речовина яка знаходилась в пакеті є наркотичним засобом, ОСОБА_4 для власних потреб підібрав вказаний пакет, приніс його до місця свого проживання та помістив наркотичний засіб до паперового згортку, який зберігав за місцем свого фактичного проживання для власного використання, без змети збуту до моменту вилучення працівниками поліції.

Так, в ході проведеного 30 квітня 2020 року обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено особливо-небезпечний наркотичний засіб канабіс загальною масою в перерахунку на суху речовину 8,093 грама.

Тобто своїми вищевказаними умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу - канабіс без мети збуту.

07 травня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та начальником Диканського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , із залученням захисника адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України та того ж дня у вказаному кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт.

Згідно даної угоди обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 309 КК України, а також виду і міри покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1275 грн.

Того ж дня у кримінальному проваджені затверджено обвинувальний акт, який разом з угодою в порядку ст. 291 КПК України направлено до суду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (аб. 2 п.3 ч.4 ст. 469 КПК).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Вказаним злочином шкода завдана лише суспільним інтересам у сфері обігу наркотичних засобів.

Суд вважає, що істотні обставини, що мають значення для цього провадження в тому числі декілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого (визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), обставина, що обтяжує покарання (рецидив злочину) цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому сторонами угоди покаранні.

Судом встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК та не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Суд переконався, що обвинувачений беззастережно визнає себе винним у вчиненому злочині та погоджується на призначення узгодженого покарання, розуміє суть цього покарання, цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Відповідно до вимог п. 9 ч.2 ст. 52 КПК України при укладанні угоди забезпечена участь захисника, який в повній мірі підтримав правову позицію сторін угоди та просив суд затвердивши угоду, призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

За даних обставин, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 з призначенням узгодженої сторонами виду та міри покарання.

Суд керуючись, вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати у розмірі 980,70 грн на залучення експерта для проведення судової експертизи.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити керуючись приписами ст. 100 КПК України, а саме знищити.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 травня 2020 року між начальником Диканського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 - визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді штрафу в розмірі 75 (сімдесяти п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1275 (одну тисячу двісті сімдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 70 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з залученням експерта в кримінальному провадженні.

Речовий доказ по справі у вигляді особливо-небезпечного наркотичного засобу канабіс (висновок експерта № 943 від 30.04.2020), що перебуває на зберіганні у відповідних підрозділах Національної поліції знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1