12.02.2020 Провадження №1-кп/331/111/2020
Єдиний унікальний номер 331/6765/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження №0002548 від 29.11.2018 року з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.08.1996 Шевченківським районним судом за ч. 3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;
- 26.12.1996 Запорізьким обласним судом за ч. 3 ст. 140, ст.93 пункт «ж», ст. 42 КК України до 14 років позбавлення волі, лікування від наркоманії. Звільнився 20.12.2006 року умовно-достроково, невідбутий термін 3 роки 4 місяці 10 днів;
- 15.09.2009 Шевченківським районним судом за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно ст. 71 КК України приєднано до вироку Запорізького обласного суду і визначено З роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 04.02.2013 року умовно-достроково, невідбутий термін - 9 місяців 12 днів;
- 20.10.2016 Курчатовським районним судом Курськой області Російської Федерації за ч. 1 ст. 313 КК Російської Федерації до 1 року і 5 місяців позбавлення волі,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2018 року, приблизно об 11 годині 20 хвилині, ОСОБА_3 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, знаходячись у приміщенні роздягальні, на території автомобільної мийки, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. № 63, під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у раніше знайомої ОСОБА_7 мобільний телефон «Lenovo vibe К5 А 6020а40» імей НОМЕР_1 , вартістю 2342 гривень, який належить останній, та який наміру повертати ОСОБА_7 , ОСОБА_3 не мав. Після чого, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_7 відволіклась та за його діями не спостерігає, з вказаним телефоном зник з місця скоєння злочину, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2342 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та пояснив, що він працював на автомийці, потерпіла працювала там адміністратором. У листопаді 2018 року він попросив у ОСОБА_7 мобільний телефон, нібито для здійснення телефонного дзвінку, але телефон не повернув, а здав його до ломбарду. На той час він вживав наркотичні засоби, але зараз пройшов лікування від наркотичної залежності, має постійне неофіційне місце роботи та дохід, налагоджує відносини із донькою та допомогає їй. У вчиненому щиро розкаявся, інших злочинів за цей період не вчинював.

Крім того, провина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:
- висновком експерта № 10-1489 від 12.12.2018 року, згідно якого вартість мобільного телефону «Lenovo vibe К5 А 6020а40» станом на 28.11.2018 року на ринку України складала 2342 гривень;
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів, щодо тих обставин, які не оспорюються учасниками процесу.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки вiн вчинив умиснi дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.
Таким чином, аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд доходить висновку про доведення провини ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 65 КК України суд бере до уваги конкретні обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 є раніше неодноразово засудженим, вчинив злочин середньої тяжкості, має постійне місце проживання, працює не офіційно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
У якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а також тяжкість вчиненого ним злочину, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді штрафу, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
На підставі статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Оскільки у судовому засіданні знайшла своє підтвердження провина ОСОБА_3 у тому, що вiн вчинив умиснi дії, які виразилися у заволодінні майном потерпілої ОСОБА_7 на суму 2342 гривень шляхом обману (шахрайство), суд вважає, що вказана сума обґрунтована та підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 2342 гривень.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 393 - 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п"ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п"ятдесят) грн.
Речові докази: ДВД- зберігати у матеріалах провадження прокурора.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 2342 гривень.
Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1