справа №176/857/20
провадження №1-кс/176/235/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року Слідчий суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , на бездіяльність слідчого у неповерненні тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Скаргу мотивує тим, що в провадженні слідчого відділу Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №20000387, в якому 21.05.2020 року працівниками поліції було тимчасово вилучене майно у вигляді автомобіля ГАЗ 3307 р.н. НОМЕР_1 з фрагментами стовбурів дерев, однак на момент звернення зі скаргою не прийнято рішення щодо даного майна, чи про арешт, чи про повернення особі, у якої його вилучили, а тому просить зобов`язати повернути йому дане майно.

Слідчий суддя, дослідив скаргу з доданими до неї матеріалами, приходить до висновку, що скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначений та регламентований главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Зазначена норма - пункт 1 частини 1 ст. 303 КПК України - наводить вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження.

Зокрема, суб`єктами оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - є заявник, потерпілий, його представник чи законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник, а також безпосередньо володілець тимчасово вилученого майна.

Тобто, законодавець чітко визначив, що суб`єктом оскарження, окрім інших, є володілець тимчасово вилученого майна в частині оскарження бездіяльності слідчого, прокурора щодо неповернення тимчасово вилученого майна у випадку, якщо така особа одночасно не має іншого чи самостійного статусу, тобто не являється потерпілим, його представником, підозрюваним, його захисником.

В матеріалах скарги відсутні будь-які відомості, підтверджені належними відносними і допустимими доказами, що на момент звернення з цією скаргою ОСОБА_2 є власником чи володільцем тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля ГАЗ 3307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чи на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, або на підставі довіреності, чи будь-якого іншого правовстановлюючого документу, а так само щодо фрагментів стовбурів дерев, у їх певній кількості та вазі, чи то на підстаі договроу купівлі-продажу, товарно-транспортної накладної чи іншого правовстановлюючого жокументу.

Тобто, матеріли скарги цих документів або належним чином завірених їх копій не містять.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Суд застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зокрема, у рішенні по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12 березня 2009 року(заява №20347/03, остаточне від 12.06.2009 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що право доступу до суду як право на звернення до суду за захистом прав не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (п. 35 Рішення). При цьому зазначено, що якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, то суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має право подавати скаргу.

Таким чином, оскільки, як вбачається з матеріалів скарги, особа, що звернулась із даною скаргою до суду, не підтвердила жодним чином свої повноважень як суб`єкта оскарження бездіяльності слідчого в неповерненні тимчасово вилученого майна, зокрема як власника чи володільця автомобіля ГАЗ 3307 р.н. НОМЕР_1 з фрагментами стовбурів дерев, у зв`язку з чим скарга підлягає поверненню її автору.

Керуючись ст. ст. 303, 304 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого у неповерненні тимчасово вилученого майна повернути її автору.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання скаржником її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1