Провадження № 1-кп/537/1/2020
Справа № 537/5421/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2020 р. Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0002200 від 27.11.2019року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01.07.2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт;

-10.01.2014 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання терміном на два роки;

-10.01.2014 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання терміном на два роки, по вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.04.2015 року, іспитовий строк відмінено та направлено в місця позбавлення волі на три роки;

-18.06.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано шість місяців позбавлення волі по вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.01.2014 року за ч.3 ст.185 КК України- три роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки., остаточно вважати засудженим до чотирьох років шести місяців. Звільнено умовно-достроково 25.10.2018 року по вироку Ленінського районного суду м. Полтави з невідбутим терміном вісім місяців десять днів;

- 11.12.2019 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185КК України до одного року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської обл. від 18.06.2015 року покарання у вигляді п`яти днів позбавлення волі і остаточно призначити покарання у вигляді одного року п`яти днів позбавлення волі.
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставинах:
26.11.2019, близько 11 години 10 хвилин, ОСОБА_4 , перебував в приміщенні магазину «Єва», що розташований за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, вул. Першотравнева, буд.43. Проходячи вздовж полиць вказаного магазину, звернув увага на чоловічу парфумерію, а саме, чоловічу туалетну воду «Lalique Encre Noire» 100 мл, чоловічу туалетну воду «Trussardi My Land» 100 мл, чоловічу туалетну воду «Angel Schlesser Homme» 125 мл, чоловічу туалетну воду «Trussardi Uomo» 100 мл. В цей момент у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення зазначених парфумерних виробів, які належить ТОВ «РУШ».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вважаючи, що її дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, повторно, шляхом вільного доступу викрав з полиці магазину запаковану чоловічу туалетну воду «Lalique Encre Noire» 100 мл вартістю 545,64 грн, чоловічу туалетну воду «Trussardi My Land» 100 мл вартістю 756,4 грн, чоловічу туалетну воду «Angel Schlesser Homme» 125 мл вартістю 497,44 грн, чоловічу туалетну воду «Trussardi Uomo» 100 мл вартістю 663,47 грн.

Після чого, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріального збитку ТОВ «РУШ» на загальну суму 2462,95 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, що дійсно вчинив даний злочин, викрадав з метою для подальшого продажу, тому що були потрібні кошти.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановлених судом злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.
Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:
- за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна/крадіжка/, вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку то покарання необхідно призначити за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 КК України.
В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючі принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 злочину, який є злочином середньої тяжкості.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до правового висновку Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленого в ухвалі від 24.11.2015 року, підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання за ч.2 ст.185КК України, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище викладене, суд прийшов до наступних висновків. ОСОБА_4 , будучи судимим, на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин . Отже суд вважає, що виправлення та перевиховання його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства . Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, тому доцільно обвинуваченому призначити покарання у виді позбавлення волі . Підстав для застосування ст.ст.69,75,76 КК України суд не вбачає. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.
Речові докази, відповідно до ст.100КПК України, а саме чоловічу туалетну воду «Lalique Encre Noire» 100 мл, - залишити власнику.
Речові докази по справі, відповідно до ст.100 КПК України, а саме лазерний компакт диск залишити в матеріалах справи.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання:
- за ст. 185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднання покарання за даним вироком та вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11.12.2019 року остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1( один) рік 1 ( один) місяць.
Речові докази, відповідно до ст.100КПК України, а саме чоловічу туалетну воду «Lalique Encre Noire» 100 мл, - залишити власнику.
Речові докази по справі, відповідно до ст.100КПК України, а саме лазерний компакт диск залишити в матеріалах справи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов*язання, поклавши на нього обов*язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом 30днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1