УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 розглянувши в залі суду в м. Сміла заяву прокурора Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення, -

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду перебувала на розгляді скарга захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, та клопотання про призначення повторної експертизи по кримінальному провадженню №0001658.

Ухвалою слідчого судді від 08 жовтня 2019 року скаргу та клопотання було задоволено та зобов`язано слідчу Смілянського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 виконати ряд слідчих дій.

До Смілянського міськрайонного суду надійшла заява прокурора Смілянської міськрайонної прокуратури ОСОБА_2 про роз`яснення ухвали слідчого судді від 08 жовтня 2019 року у справі № 703/2836/17, в якій просить роз`яснити порядок виконання ухвали, якою одночасно вирішено клопотання, які згідно КПК України мають різну правову природу, що фактично позбавляє слідчого її виконати.

Прокурор у судовому засіданні просила роз`яснити порядок виконання ухвали слідчого судді від 08 жовтня 2019 року.

Дослідивши письмові матеріали клопотання, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Виходячи зі змісту вказаної норми, роз`ясненню підлягає суть прийнятого рішення, а не мотиви та підстави для його прийняття. Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю або суперечливістю викладених у ньому висновків, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.

При роз`ясненні судового рішення, більш повно і зрозуміло здійснюється виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, при цьому не вносяться зміни до рішення по суті і не розглядаються ті питання, які не були предметом судового розгляду.

Суддя звертає увагу на те, що за заявою про роз`яснення судового рішення суд не може змінювати змісту постановленого ним рішення, сама суть роз`яснення рішення суду полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на питання щодо його правомірності чи законності, він лише повинен пояснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, або є незрозумілими для зацікавлених осіб, що позбавляє їх можливості його реалізації.

Роз`яснюючи ухвалу слідчого судді від 08 жовтня 2019 року, якою зобов`язано слідчу Смілянського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 виконати ряд слідчих дій, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенством права.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вищевказаного обов`язку слідчим та прокурором під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001658 від 14 липня 2017 року додержано не було, в зв`язку з чим таке проведено поверхнево, неповно та однобічно.

Недоліки в частині неповного проведення слідчих дій, зазначених захисником у скарзі мають бути усунені саме під час проведення досудового розслідування згідно ухвали слідчого судді від 08 жовтня 2019 року.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Як встановлено п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема мотивувальна частина постанови, повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Однак, у даному кримінальному провадженні оскаржувана постанова слідчого СВ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 26 липня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення повторної комплексної електротехнічної та в галузі охорони праці і безпеки життєдіяльності експертизи, вищевказаним критеріям, передбаченим ст.110 КПК України не відповідає, оскільки підставами та мотивами слідчим зазначено, що клопотання є надуманим та необґрунтованим, спрямоване на затягування досудового розслідування. Також вказаний перелік питань вже досліджувався під час проведення експертизи та питання є ідентичними.

Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч.2 ст.42 КПК України, обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.42 КПК України, підозрюваний має право, зокрема: збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази; брати участь у проведенні процесуальних дій; під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу; заявляти клопотання про проведення процесуальних дій; ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу, та вимагати відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу; одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення; оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, до передачі обвинувального акту до суду, вищевказані права особи, як підозрюваної, чинним КПК України не обмежуються.

Згідно ч.1 ст.244 КПК України, сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо: 1) для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок; 2) сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно ч.8 ст.233 КПК України, слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

Згідно п.5 ч.1 ст.2 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, стадія кримінального провадження «досудове розслідування» закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до приписів абз. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено: протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

З урахуванням складнощів, які можуть виникнути під час досудового розслідування, законодавець передбачив можливість продовження зазначених загальних строків, але при цьому встановив загальний ліміт, який не може перевищувати:

двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості;

дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину (ч. 2 ст. 219 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, погоджене 26 червня 2019 року прокурором Смілянської місцевої прокуратури вручено підозрюваному ОСОБА_3 01 липня 2019 року.

Санкція ч. 2 ст. 272 КК України передбачає, що дії передбачені диспозицією вказаної частини статті караються обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Відтак, відповідно до вимог ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів.

Таким чином, в даному випадку, оскільки ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, в разі потреби строк досудового розслідування може бути продовжено до дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру.

Відповідно до ч.3 ст.294 КПК України якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора;

2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею, за клопотанням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором чи його заступниками.

Разом з тим, згідно ч.5 ст.294 КПК України, клопотання про продовження строку досудового розслідування подається не пізніше п`яти днів до спливу строку досудового розслідування, встановленого статтею 219 цього Кодексу.

Оскільки в межах даного кримінального провадження обвинувальний акт до суду не направлено, відтак досудове розслідування по ньому не закінчено та ухвала слідчого судді від 08 жовтня 2019 року, якою слідчу Смілянського ВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_5 зобов`язано виконати ряд слідчих дій, має бути виконана. Разом з тим, вбачається, що по даному кримінальному провадженню минули встановлені законом строки досудового розслідування, тому, в разі неможливості продовження строків досудового розслідування у встановленому законом порядку обвинувальний акт має бути направлений до суду для його розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 309, 380 КПК України, -

ухвалив:

Заяву прокурора Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про роз`яснення ухвали слідчого судді від 08 жовтня 2019 року - задовольнити.

Роз`яснити порядок виконання ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду від 08 жовтня 2019 року з урахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, особами, які не були присутніми під час розгляду справи протягом п`яти днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи Апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено 12 лютого 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1