Справа №:755/5862/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2020 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП міста Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

У С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП міста Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Клопотання обґрунтовується тим, що відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001017 від 27 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, 21 травня 2018 року за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Мельникова, буд. 29, слідчими Дніпровського УП ГУНП у м. Києві проведено обшук і вилучено належне заявнику майно, що перераховане у протоколі обшуку від 21 травня 2018 року. Враховуючи, що арешт не був накладений, то вважає що тимчасово вилучене майно підлягає поверненню.
В судовому засіданні особа, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 викладені у скарзі вимоги підтримав, наполягав на тому, що слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП міста Києва було безпідставно неповернуте тимчасово вилучене майно.
Уповноважена особа Дніпровського УП ГУНП в судове засідання не з`явилась, про розгляд скарги повідомлена належним чином.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, вивчивши скаргу та долучені до неї документи, приходить до наступного висновку.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Судовим розглядом встановлено, що СВ Дніпровського УП ГУНП міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
22.05.2018 р. ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вилучення: предмету чорного кольору, схожого на ніж, в чохлі з надписом «Skif»; предметів схожих на патрони в кількості 208 штук; предмету схожого на гвинтівку з прицілом серія ЯМ номер 1488; предмету схожого на рушницю без наявних надписів та викарбувань; предмету схожого на кулемет серія ДВ №530Р та десять предметів схожих на набої до нього; наземний сигнальний патрон з маркуванням «254-7-90» та піротехнічний засіб без маркування, які відповідно до довідки про категорії небезпечності належить до ІІІ категорії вибухонебезпечності; предмету схожого на мисливську нарізну зброю з надписом « НОМЕР_1 та дозвіл МВС України №9892 та магазин до неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
У судовому засіданні встановлено, що вилучене, відповідно до протоколу обшуку від 21.05.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 майно, на поверненні якого наполягає представник володільця підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Відтак, враховуючи наявність ухвали слідчого судді від 22 травня 2018 року про надання дозволу на проведення обшуку та вилучення майна, положень ст.ст.233,236 КПК України, суд не погоджується з доводами захисника ОСОБА_3 про наявність у вилученого під час обшуку у ОСОБА_4 майна статусу тимчасово вилученого.

А отже, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
Частиною 1 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу, а отже відповідь старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 04.05.2020 року, згідно якої досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000664 від 17.07.2018 року триває, та біля двох років встановлюються обставини можливого внесення змін до конструкції вказаного карабіну може свідчити про ймовірне незабезпечення швидкого та повного розслідування.
Керуючись ст. 167-169,171,173,303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП міста Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1