Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/329/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003330 від 02 травня 2019 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 січня 2020 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, не працюючого, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-26 листопада 2014 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст..75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. виконання вироку відстрочено на 2 роки. 16 листопада 2016 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області вирок від 26.11.2014 року переглянуто та скасовано іспитовий строк і направлено для відбування призначеного судом покарання в місця позбавлення волі строком на 3 роки;

-16 листопада 2016 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1, 2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1, 4 ст..70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

-11 липня 2017 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України остаточно до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1місяць;

-07 грудня 2017 року Апеляційним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст..71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

-24 травня 2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. 23 листопада 2018 року Полтавським апеляційним судом вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 травня 2018 року змінено в частині зарахування строку попереднього ув`язнення. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано строк його попереднього ув`язнення за період з 21 червня 2017 року по 07 грудня 2017 року та з 28 березня 2018 року по 23 листопада 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Звільнено з під варти в залі суду, у зв`язку з відбуттям покарання призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 травня 2018 року,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 4396 грн. 28 коп.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням, з іспитовим строком, вказуючи на невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі.

Зокрема зазначає, про те, що суд призначив йому надто суворе та несправедливе покарання без врахування повного визнання ним вини, щирого каяття, активного сприяння у розкритті злочину, наявності малолітньої дитини, ряду тяжких, хронічних хвороб та позитивних характеристик.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням в якому просить скасувати вирок суду, а справу направити на новий судовий розгляд, вказуючи на необ`єктивність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї та істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Зокрема ОСОБА_8 зазначає, що слідчий під час досудового розслідування скористався його юридичною необізнаністю та відсутністю повної освіти, не роз`яснив йому право мати безкоштовного захисника та його процесуальні права.

Вважає, що суд не звернув уваги на дані порушення і при призначенні покарання не врахував наявність пом`якшуючих обставини, а саме повне визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння слідству у розкритті злочину, наявності малолітньої дитини, ряду тяжких, хронічних хвороб та позитивних характеристик.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно при слідуючих обставинах.
Так, 01 травня 2019 року близько 10:00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні магазину «Зоотовари», розташованого на території ринку «Жадівський», що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Жадова, 23-А, умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав у ОСОБА_10 мобільний телефон «Samsung Gаlаху J7 Neo, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 622 від 17.07.2019 року становить 3766, 67 грн.
З викраденим у ОСОБА_10 мобільним телефоном, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, 02 травня 2019 року близько 14:30 год., ОСОБА_8 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту, розташованої біля ринку Центральний, що знаходиться по вул. Преображенській в м. Кропивницький, умисно, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись у тому, що за його злочинним діями ніхто не спостерігає, таємно викрав у ОСОБА_11 мобільний телефон «Redmi Note 5», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 621 від 16.07.2019 року становить 3668, 33 грн.
Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим у ОСОБА_11 майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, 11 травня 2019 року близько 11:00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи біля входу до аптеки «Низькі ціни», що знаходиться на території ринку «Черемушки» по вул. Євгена Тельнова, 1 в м. Кропивницький, умисно, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів мобільним телефоном ОСОБА_12 марки «Samsung Gаlаху А3», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 623 від 17.07.2019 року становить 2300,00 грн.
З викраденим у ОСОБА_12 майном, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, 11 травня 2019 року близько 12:12 год., ОСОБА_8 , в приміщенні магазину «SHELFI», що розташований по вул.. Преображенській в м. Кропивницький, умисно, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав у потерпілої ОСОБА_13 мобільний телефон «Samsung SМ-А320 FL» вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 612 від 16.07.2019 року становить 2499,67 грн.
Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим у ОСОБА_13 майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, 18 травня 2019 року близько 13:30 год., ОСОБА_8 , перебуваючи на території Критого ринку в контейнері №7-8, що розташований по вул.. Соборній, 27 в м. Кропивницький, умисно, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів мобільним телефоном «HUAWEI Y3», ОСОБА_14 , вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 625 від 17.07.2019 року становить 1575,00грн.
З викраденим у потерпілої ОСОБА_14 майном, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, 13 травня 2019 року близько 12:00 год., ОСОБА_8 , знаходячись біля входу в аптеку, що розташована за адресою: м. Кропивницький, вул. К. Попова, 6, помітивши у кишені ОСОБА_15 мобільний телефон, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на його заволодіння, умисно, з корисливих мотивів, повторно, відкрито заволодів мобільним телефон ОСОБА_15 марки «Samsung Gаlаху J3 SM-J320Н», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 624 від 17.07.2019 року становить 1833,33 грн..
З викраденим у потерпілого ОСОБА_15 майном, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які уточнили апеляційні вимоги і просили суд скасувати вирок суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 та ч.2 ст.186 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в апеляційній скарзі самим обвинуваченим не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, який будучи раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів різного ступеня тяжкості, протягом травня 2019 року, різними способами викрадав у потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 мобільні телефони.

Як пояснив ОСОБА_8 під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, він свою вину у вчинені крадіжок у потерпілих не оспорює, щиро розкаюється, однак вважає, що за останнім епізодом його дії кваліфіковані не правильно, оскільки він одразу після викрадення повернув мобільний телефон потерпілому, а тому вважає, що у його діях відсутні кваліфікуючи ознаки грабежу.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, особу ОСОБА_8 , який будучи раніше судимий за вчинення корисливих злочинів знов вчинив умисні корисливі злочини, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має ряд хронічних захворювань, на утриманні має малолітнього сина 2018 року народження.

Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_8 покарання, суд визнав його щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують ОСОБА_8 покарання, судом не встановлено.

Підстав для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, суд не знайшов і дійшов до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства.

На спростування доводів обвинуваченого ОСОБА_8 щодо призначення йому надто суворого та несправедливого покарання, колегія суддів відмічає, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.
Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» регламентовано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, після звільнення у травні 2018 року з місць позбавлення волі, продовжив злочинну діяльність, ніде не працює, вчинив п`ять епізодів крадіжки майна у громадян та 1 епізод грабежу в короткий проміжок часу, а саме починаючи з 01 травня 2019 року по 18 травня 2019 року.

За висновком органу з питань пробації, ОСОБА_8 має високий ступінь ризику вчинення повторного кримінального правопорушення у разі звільнення від відбування покарання та має середній ступінь ризику небезпеки для суспільства ( т.2 а.п. 112 ).

З урахуванням характеру, ступеню тяжкості та суспільної небезпечності, вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а також його особи, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_8 , як особа представляє суспільну небезпеку для оточуючих, а тому його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах реальної ізоляції від суспільства.

Крім того вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 за сукупністю злочинів покарання у виді 4 років позбавлення волі, згідно санкції ч.2 ст. 186 КК України є мінімальним, достатнім та справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Достатніх та обґрунтованих підстав для застосування ОСОБА_8 ст. 75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання, не зважаючи на його захворювання, про що просить обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що суд при призначенні покарання, не достатньо врахував його особу, щире каяття, а також наявність на утриманні малолітньої дитини та хронічних хвороб, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, по суті спростовуються змістом оскаржуваного вироку, а тому колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, підстав для зміни вироку та призначення ОСОБА_8 покарання, із застосуванням положень ст.75 КК України, не вбачає.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що будь-яких порушень прав обвинуваченого ОСОБА_16 на захист, під час досудового розслідування та розгляду справи в суді першої інстанції, не вбачається.

Так, згідно матеріалів справи, під час досудового розслідування слідчим ОСОБА_17 - ОСОБА_16 роз`яснювались його права та обов`язки, зокрема право мати безкоштовного захисника, однак обвинувачений ОСОБА_16 добровільно відмовився від послуг адвоката (т.1 а.п.202,209)

Також, шляхом ретельного прослуховування звукозапису судового засідання від 28 січня 2020 року, головуючий під час підготовчого судового засідання вручив обвинуваченому ОСОБА_8 пам`ятку про його права та обов`язки (т.2, а.п. 113), при цьому ОСОБА_8 зазначив, що йому все зрозуміло, будь-яких клопотань з приводу залучення захисника не заявляв.

Крім того, за згодою ОСОБА_8 судовий розгляд проводився відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обвинуваченому також роз`яснялись порядок та наслідки такого спрощеного порядку.

При таких обставинах, колегія суддів дійшла висновку про те, що вирок місцевого суду у даному кримінальному провадженні, ухвалений з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду стосовно ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 січня 2020 року в кримінальному провадженні № 0003330 від 02 травня 2019 року стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: (підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4