Дата документу 20.02.2020 Справа № 314/4310/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/394/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/4310/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2019 року, який засуджений 06.02.2018 року Дружківським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 року на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання у виді 1 року 4 місяців 16 днів замінено на обмеження волі на той же строк; на підставі ст. 72 КК України в строк покарання зараховано період слідування під вартою до виправного центру, з розрахунку один день позбавлення волі відповідає за два дні обмеження волі,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання у Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції зазначив, що з моменту постановлення ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 року не минув строк, передбачений ч. 8 ст. 154 КВК України, один рік, а тому клопотання засудженого подано передчасно.

В апеляційній скарзі засуджений не погоджується з рішенням суду, оскільки воно суперечить нормам та вимогам кримінального законодавства України. Зазначає, що за ч. 3 ст. 185 КК України йому було призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Після відбуття ним половини строку призначеного покарання, його, у відповідності до ч. 3 ст. 82 КК України, було переведено для подальшого відбування покарання у більш м`які умови режиму утримання. Вважає, що застосування до нього пільги відповідно до ст. 82 КК України, не позбавляє його права прохати застосування до нього іншої пільги, передбаченої ст. 81 КК України. Застосування судом до нього положень ч. 8 ст. 154 КВК України свідчить про порушення його права на умовно-дострокове звільнення. Зазначена норма закону передбачена для покарань понад 5 років позбавлення волі. Крім того, суд не взяв до уваги його медичні документи, відповідно до яких він є особою з 3 групою інвалідності, має ряд невиліковних, хронічних захворювань, стан його здоров`я потребує постійного нагляду лікарів, а в умовах виправного центру відсутні необхідні умови для елементарної медичної допомоги.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього положення ст. 81 КК України, як до особи, що стала на шлях виправлення та яка відбула встановлений законом строк.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого та його захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 06.02.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання з 04.11.2017 року. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 року на підставі ст. 82 КК України засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у виді 1 року 4 місяців 16 днів на обмеження волі на той же строк; на підставі ст. 72 КК України в строк покарання зараховано період слідування під вартою до виправного центру з розрахунку один день позбавлення волі відповідають за два дні обмеження волі.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Відповідно до п. 6 зазначеної вище постанови Пленуму, особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням, або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 прибув для відбування покарання у виді обмеження волі до ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» 10 липня 2019 року, саме в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 року.

З дня постановлення ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 року про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким на обмеження волі ще не минуло одного року, а тому суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 154 КВК України, останній не може бути звільнений умовно-достроково.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого рішенням суду.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , оскільки його задоволення неможливо раніше як через рік з дня винесення ухвали П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області від 18.06.2019 року про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким на обмеження волі, а тому доводи засудженого про те, що судом невірно застосована норма ч. 8 ст. 154 КВК України, є помилковими.

Таким чином, висновок районного суду про те, що до засудженого ОСОБА_7 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином обґрунтований, тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого судова колегія не вбачає.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги засудженого правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, або порушень, які є безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4