КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/231/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 277 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , від 22.01.19 про скасування повідомлення слідчого про підозру та зобов`язання вчинити дії щодо виключення відомостей з ЄРДР про оголошення підозри.
Приймаючи рішення, слідчий суддя вказав, що заявником не доведено незаконність та необґрунтованість повідомлення про підозру та не наведено даних, які б спростовували висновок слідчого щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, та прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги адвокатів.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу адвокатів, скасувати повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_8 та зобов`язати уповноважену особу СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві виключити з ЄРДР відомості про дату та час повідомлення ОСОБА_8 про підозру.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянти зазначають про відсутність доказів для повідомлення ОСОБА_8 про підозру, вказуючи при цьому на те, що ОСОБА_9 першим спровокував конфлікт, почавши бійку, а підозрюваний ОСОБА_8 намагався вчинити дії щодо її уникнення. Вказують, що підозрюваний ОСОБА_8 вимушений був приймати участь у бійці лише з метою захисту від нападів ОСОБА_9 та не здійснив жодного удару і лише відтягував ОСОБА_9 від ОСОБА_10 . Додають, що потерпілий ОСОБА_9 наніс удар у голову працівнику охорони та протидіяв їм, в той час як ОСОБА_9 продовжував бійку, жодного разу не намагаючись її уникнути.

Далі в апеляційній скарзі сторона захисту звертає увагу колегії суддів на упереджене ставлення суду до підозрюваного ОСОБА_8 та неповноту судового розгляду.
Апеляційна скарга неодноразово призначалась до розгляду, так, судове засідання призначено на 28 травня 2020 року, проте апелянти та прокурор не прибули, поважність причин неявки суду не повідомили. Враховуючи наведені обставини та відсутність клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності сторін, явка яких не є обов`язковою, згідно КПК України.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисників задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0003137, відомості про яке 14.08.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
26.10.2018 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.
22.01.2019 адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах ОСОБА_8 , звернулись до Подільського районного суду міста Києва зі скаргою на повідомлення про підозру від 26.10.2018.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року відмовлено у задоволенні даної скарги адвокатів.

Під час розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновків слідчого судді в частині того, що ОСОБА_8 поза розумним сумнівом причетний до інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 п.п. 4, 5 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_8 від 26.10.2018, вказано зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (а.с. 17-19).

Твердження захисників про те, що ОСОБА_9 першим спровокував конфлікт, почавши бійку, наніс удар у голову працівнику охорони та протидіяв їм, продовжуючи бійку, жодного разу не намагаючись її уникнути, а підозрюваний ОСОБА_8 намагався вчинити дії щодо уникнення бійки, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, як і доводи апеляційної скарги з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_8 вимушений був приймати участь у бійці лише з метою захисту від нападів ОСОБА_9 та не здійснив жодного удару і лише відтягував ОСОБА_9 від ОСОБА_11 , проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Крім того, до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і посилання адвокатів на упереджене ставлення суду до підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки дані твердження носять характер припущень, з урахуванням ненадання стороною захисту фактів на підтвердження наведеного.

Твердження апелянтів про неповноту судового розгляду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

На підставі викладеного, висновок слідчого судді про те, що стороною захисту не доведено незаконність та необґрунтованість повідомлення про підозру та не наведено даних, які б спростовували висновок слідчого щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, на переконання колегії суддів є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на вимогах Закону, у зв`язку із чим посилання захисників на відсутність доказів для повідомлення ОСОБА_8 про підозру, на переконання колегії суддів, є непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисників, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 277-278, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 22.01.19 про скасування повідомлення слідчого про підозру та зобов`язання вчинити дії щодо виключення відомостей з ЄРДР про оголошення підозри, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4