Провадження № 1-кп/947/954/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002746 від 02.08.2019 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, одруженого, працював малярем ПКФ «Криопром», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.263, ч. 4 ст. 296 КК України
ВСТАНОВИВ:

Так, у 2019 році (точний час не судом не встановлено) в невстановленому місці обвинувачений ОСОБА_6 , без передбаченого законом дозволу купив за 1500 гривень у невстановленої особи (відносно якої матеріали виділені в окреме провадження): три корпуси ручних осколкових гранат РГД-5, що є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини в металевому корпусі та належать до вибухових речовин, та три уніфікованих запали УЗРГМ-2 до ручних гранат, які є засобами підриву та належать до бойових припасів.

Після цього, у 2019 році (точний час судом не встановлено) ОСОБА_6 без передбаченого законом дозволу переніс в сумці дані вибухові речовини та бойові припаси з місця їх купівлі до місця свого мешкання в квартиру АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу під диваном в житловій кімнаті цієї квартири до 02.08.2019 року.

02.08.2019 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, витяг правою рукою з під дивану у вказаній квартирі один корпус ручної осколкової гранати РГД-5, що є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини в металевому корпусі та належать до вибухових речовин, та три уніфікованих запали УЗРГМ-2 до ручних гранат, які є засобами підриву та належать до бойових припасів, що останній зберігав без передбаченого законом дозволу, після чого цей корпус та запал до гранати ОСОБА_6 незаконно переніс на балкон даної квартири, де з метою грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість правою рукою вилучив із уніфікованого запалу УЗРГМ-2 запобіжну чеку з кільцем та правою рукою кинув його разом з корпусом ручної осколкової гранати РГД-5 через вікно балкону в напрямку автомобіля «Volkswagen» державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , що знаходився у дворі будинку АДРЕСА_3 , внаслідок чого стався вибух цього запалу у дворі даного будинку, а корпус гранати впав на землю у цьому дворі та не вибухнув.

Потім, 02.08.2019 року, приблизно о 15 годині 15 хвилин, цей корпус гранати та фрагменти запалу УЗРГМ-2 були вилучені у дворі даного будинку в ході огляду місця події співробітниками Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, після чого в ході огляду місця події в вищевказаній квартирі цими співробітниками було виявлено і вилучено два корпуси ручних осколкових гранат РГД-5, що є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини в металевому корпусі та належать до вибухових речовин, та три уніфікованих запали УЗРГМ-2 до ручних гранат, які є засобами підриву та належать до бойових припасів, що ОСОБА_6 у 2019 році (точний час судом не встановлено) в невстановленому місці без передбаченого законом дозволу купив у невстановленої особи та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 263 КК України придбання, носіння, зберігання бойових припасів і вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_6 02.08.2019 року, приблизно о 14 годині, перебував в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці біля будинку № 14/А по проспекту Небесної Сотні в м. Одесі, раптово виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю, із застосуванням корпусу ручної осколкової гранати РГД-5, що є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини в металевому корпусі та належать до вибухових речовин, та три уніфікованих запали УЗРГМ-2 до ручних гранат, які є засобами підриву та належать до бойових припасів, які він зберігав за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_4 цього будинку без передбаченого законом дозволу, тобто предметів спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , проявляючи особливу зухвалість на протязі 10 хвилин, безпідставно гучно кричав нецензурні вирази, висловлюючи безпідставне обурення з приводу того, що розміщені біля цього будинку легкові автомобілі йому заважають, погрожуючи при цьому підірвати їх гранатою. На правомірні вимоги мешканців цього будинку припинити порушувати громадський порядок не реагував, після чого, приблизно о 14 годині 10 хвилин вказаного дня, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, умисно в присутності багатьох інших осіб, які знаходились біля даного будинку на протязі декількох хвилин проявляючи особливу зухвалість наносив численні удари руками ногами по припаркованому біля даного будинку автомобілю «Volkswagen» державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , причинивши механічні пошкодження лобового скла, капоту та лівої фари цього автомобілю і тим самим спричинивши майнову шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 32315 гривен. Потім, продовжуючи реалізацію злочинного умислу ОСОБА_6 викрикуючи нецензурні вислови та погрози щодо застосування гранати, повернувся до своєї квартири АДРЕСА_2 , де продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, витяг правою рукою з під дивану у вказаній квартирі один корпус ручної осколкової гранати РГД-5, що є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини в металевому корпусі та належать до вибухових речовин, та три уніфікованих запали УЗРГМ-2 до ручних гранат, які є засобами підриву та належать до бойових припасів, що останній зберігав без передбаченого законом дозволу, після чого цей корпус та запал до гранати ОСОБА_6 незаконно переніс на балкон даної квартири, де з метою грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, - правою рукою вилучив із уніфікованого запалу УЗРГМ-2 запобіжну чеку з кільцем та правою рукою кинув його разом з корпусом ручної осколкової гранати РГД-5 через вікно балкону в напрямку автомобілю «Volkswagen» державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , що знаходився у дворі будинку АДРЕСА_3 , внаслідок чого стався вибух цього запалу у дворі даного будинку, а корпус гранати впав на землю у цьому дворі та не вибухнув.

Після цього, злочинні дії ОСОБА_6 були припиненні співробітниками поліції.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при вищевикладених у обвинувальному акті обставинах, пояснивши при цьому що він хворіє на алкоголізм, у звязку з чим проходив лікування. Так, 02.08.2019 року він випив алкогольні напої вперше за три роки і коли він йшов додому, то безпричинно почав наносити удари по автомобілю . Потім прийшов додому, де взяв гранату яка у нього зберігалася, та вирішив кинути її на автомобіль припаркований біля будинку. Він зняв чеку з гранати та в останню мить перед тим як її кинути з вікна, викрутив з неї запал, та кинув її на автомобіль. Потім коли прийшли працівники полиції він їх зустрів та розповів про скоєне. У скоєному він щиро кається, він не хотів нікому завдати шкоди, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії наступним чином:
-за ч.1 ст. 263 КК України за кваліфікуючими ознаками придбання, носіння, зберігання бойових припасів і вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

-за ч.4 ст.296 КК України за кваліфікуючими ознаками хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття. відшкодування збитків потерпілій.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає, вчинення злочинів особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, обставини які пом`якшують і обтяжують покарання, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працює, не вчиться, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,наявність обставин які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме: визнання вини та щире каяття у вчиненому, відшкодування збитків потерпілій, наявність обставини яка обтяжує покарання, а саме: вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, що ОСОБА_6 вчинив тяжкі злочини, суд вважає ОСОБА_6 суспільно небезпечною особою, яка потребує обов`язкової ізоляції від суспільства, а тому його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Також, враховуючі наявність обставин які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме: визнання вини та щире каяття у вчиненому, відшкодування збитків потерпілій, активне сприяння розкриттю злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе і доцільно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі нижче нижчої межі, встановленої санкцією ч.4 ст. 296 КК України, тобто застосувати дію ст. 69 КК України, бо вважає, що це покарання є необхідним й достатнім виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Також, відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_6 на користь держави за проведення судової експертизи в сумі 5 024 гривень 32 копійки.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
- за ч.4 ст. 296 КК України у вигляді позбавлення волі з застосуванням вимог ст. 69 КК України на строк 2 роки;
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки .

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу фактичного затримання з 02.08.2019 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з моменту його затримання, а саме з 02.08.2019 р. по 26.12.2019 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави за проведення судової експертизи в сумі 5 024 гривень 32 копійки.
Речові докази - два корпуси ручних осколкових гранат РГД-5, що є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини в металевому корпусі та належать до вибухових речовин, та три уніфікованих запали УЗРГМ-2 до ручних гранат, знищити.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1