ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/308/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 640/7152/18-к
Категорія: ч.1 ст. 125 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2019 року стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Званноє, Глушківського району Курської області, українця, пенсіонера, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
- визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.
Вказаним вироком встановлено, що 22.03.2018 року приблизно о 15-30 год. ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, неподалік від будинку №54, біля гаражу № НОМЕР_1 , будучи агресивно налаштованим, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та шляхом активних дій, діючи умисно, наніс йому удар пластмасовою лопатою для прибирання снігу по лівій кисті. В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження, а саме: садна на лівій кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи №09-1873/2018 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, обвинувачений подав на нього апеляційну скаргу, в якій, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким визнати його невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що суд не надав належної оцінки доказам на підтвердження його невинуватості, надав перевагу доказам сторони обвинувачення, а його докази розцінив, як спосіб ухилення від покарання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_7 в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами обвинуваченого щодо необхідності скасування вироку районного суду та ухвалення нового судового рішення, яким належить визнати його невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки відсутні процесуальні та об`єктивні підстави для цього.
Частина 1 статті 420 КПК України містить вичерпний перелік підстав щодо процесуальної можливості ухвалення судом апеляційної інстанції вироку за наслідками апеляційного розгляду, серед яких не міститься підстави щодо скасування обвинувального вироку та ухвалення виправдувального. Вказані обставини позбавляють процесуальної можливості колегію суддів задовольняти таку вимогу апелянта. Поряд з цим належить врахувати те, що під час апеляційного розгляду не встановлено обставини, передбачені 284 КПК України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження у відповідності до ст. 417 КПК України. Такі висновки колегія суддів робить на підставі аналізу змісту висновків суду з приводу оцінки доказів, що наведені судом в мотивувальній частині оскаржуваного вироку.
Зокрема, твердження обвинуваченого про відсутність доказів заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, а також умислу на вчинення цих дій, спростовуються об`єктивними відомостями, які суд встановив під час судового розгляду, досліджуючи безпосередньо, за участю сторін, докази обвинувачення, а саме: висновками судово медичних експертиз № 247-2018 від 27.03.2018 р. та №09-1873/2018 від 03.04.2018 року, № 09-1989/2018 від 16.04.2018 року, згідно яких у потерпілого ОСОБА_9 встановлені наступні тілесні ушкодження: садна на лівій кісті. Ці ушкодження утворились від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 4-6 діб до моменту огляду, тобто станом на 27.03.2018 року. Цей висновок підтверджується характером ушкоджень, а також стадією загоєння саден. За ступенем тяжкості: садна викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів і за цією ознакою відповідно до п.п.2.3.2. Б, 2.3.5. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень. Показання ОСОБА_9 , дані ним під час проведення слідчого експерименту в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині способу спричинення та механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень. Враховуючи характер, локалізацію, кількість та комплекс тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_9 , розташованих на тильній поверхні лівої кисті можливість їх утворення в у мовах однократного падіння потерпілого на площину (з висоти власного росту) малоймовірна. (а.с. 102-103, 113-114),
Крім того, стороною обвинувачення надані інші докази, які містять об`єктивні відомості на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , а саме: відомості з протоколу огляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського від 22.03.2018 року та відеозаписом подій, який був оглянутий в судовому засіданні за участі всіх учасників судового розгляду, в тому числі за участю обвинуваченого та його захисника (а.с. 104-105), відомостями з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2018 року, в ході якого ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 22.03.2018 року нанесла йому тілесні ушкодження лопатою в ході сварки в гаражах по вул. Л.Сердюка в м. Харкові. (а.с. 106-107), даними слідчого експерименту з фототаблицею, проведених за участю потерпілого ОСОБА_9 07.04.2018 року, під час якого той детально пояснив механізм нанесення йому тілесних пошкоджень ОСОБА_7 22.03.2018 року. (а.с. 108-112), а також показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які зважаючи на рівень їх аргументованості, колегія суддів вважає переконливими та послідовними, бо вони узгоджуються між собою та зі всією сукупністю фактичних обставин справи, а їх допустимість та належність не викликає сумніву.

Виходячи зі змісту доводів апеляційної скарги, апелянтом не надано будь-яких об`єктивних відомостей щодо спростування зазначених доказів, оскільки такі доводи ОСОБА_7 ґрунтуються лише на його твердженнях.
Отже версія щодо непричетності до злочину та доводи обвинуваченого про незгоду з вироком суду першої інстанції, його твердження про суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини у інкримінованому йому злочині мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.
Апеляційні доводи обвинуваченого стосовно неврахування судом першої інстанції, змісту його показань, в яких він вказував про свою непричетність до інкримінованого йому злочину є безпідставними, оскільки вказані відомості, поряд з доказами обвинувачення, тобто в сукупності, оцінювалися судом у вироку, про що свідчить фактичний зміст висновків суду що містяться в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення (а.с 133 - 135). Зокрема, з урахуванням наявності об`єктивних відомостей, які походять з різних джерел та об`єктивно враховані судом у вироку, колегія суддів ставиться критично до тверджень ОСОБА_7 про його непричетність до заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 . Низка доказів, на які суд першої інстанції послався у вироку, виходячи з їх змісту та ступеню аргументованості, є достатніми для встановлення ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, що інкримінується ОСОБА_7 . При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що обвинувачений оспорює свою винуватість, але при цьому повністю ігнорує об`єктивні відомості, що надані стороною обвинувачення на підтвердження його причетності до інкримінованих йому дій. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які зазначені ним у вироку щодо оцінки змісту показань обвинуваченого, як обраного ним способу захисту та бажанням уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Крім того, при апеляційному розгляді обвинувачений та захисник повідомили, що ОСОБА_7 міг заподіяти обвинуваченому такі тілесні ушкодження, але зробив це випадково, хоча, також, вказують на існування тривалих конфліктних відносин між ОСОБА_7 та потерпілим, оскільки їх гаражі знаходяться поруч, а тому постійно виникають сварки.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 призначено покарання за завдання потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., а також об`єктивно врахував дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, пенсіонер, за місцем проживання характеризується негативно, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра. Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, що належить призначити обвинуваченому, і об`єктивно вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення ( арк.115- 120).

Колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені такого покарання ОСОБА_7 , суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 50, 65 КК України, призначивши покарання в межах санкції ст. 125 ч.1 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши дані про особу обвинуваченого, який є пенсіонером за віком, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання характеризується негативно, оскільки раніше притягувався до адміністративної відповідальності (арк. 120), при цьому було враховано відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Поряд з цим належить врахувати те, що суд призначив ОСОБА_7 найбільш м`який вид покарання, що передбачено санкцією ст. 125 ч.1 КК України, яка містить й інші альтернативні, більш суворі види покарань.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75, 69, 69-1 КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для скасування або зміни вироку за доводами обвинуваченого про безпідставне засудження, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Вирок Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2019 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії повного тексту судового рішення.

Судді

________________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4