В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0002326 від 15.08.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козацьке, Бериславського району, Херсонської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор військової прокуратури Білоцерківського гарнізону: ОСОБА_4 ,

захисник-адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 15.08.2019 приблизно о 01.10 год., перебуваючи біля в`їзних воріт на територію товарної рампи залізничної станції «Біла Церква» по вулиці Привокзальній, 32Б в м. Біла Церква Київської області, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, здійснив напад на потерпілого ОСОБА_6 , поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, зненацька штовхнувши останнього обома руками у ліву частину тулуба, від чого ОСОБА_6 , вдарившись об частину бетонного паркану впав спиною на землю, після чого наніс не менше двох ударів кулаком правої руки в обличчя та один удар правою ногою в область правого плеча потерпілого ОСОБА_6 , внаслідок чого останньому спричинено побої та тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді розриву акромально-ключинного з`єднання правої ключиці, а здолавши такими насильницькими діями опір потерпілого, силою вирвав з руки ОСОБА_6 мобільний телефон марки SamsungGalaxy A10 IMEI 377 НОМЕР_1 вартістю 3575,82 грн. та взяв до рук золотий ланцюжок 585 проби, вагою 4 грами, вартістю 4987,60 грн., який впав на землю під час вчинення ним насильницьких дій, заволодівши вказаними речами, що належали потерпілому ОСОБА_6 , спричинивши останньому майнову шкоду на загальну суму 8563,42 грн.
У подальшому ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а майном потерпілого розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено майнової шкоди на загальну суму 8563 гривень 42 копійки.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 187 КК України, розкаювався та пояснив, що 15.08.2019 приблизно о 01.10 год. підвіз потерпілого до в`їзних воріт на території рампи залізничної станції «Біла Церква» по вул. Привокзальна, 32 Б в м. Біла Церква Київської області, де після образливих слів потерпілого, направлених на адресу військовослужбовців, ОСОБА_3 здійснив напад на потерпілого ОСОБА_6 , штовхнувши останнього обома руками у тулуб, від чого потерпілий впав на землю, а ОСОБА_3 продовжуючи наносити тілесні ушкодження потерпілому наніс йому декілька ударів правою рукою та правою ногою, після чого силою вирвав мобільний телефон з рук потерпілого та забрав належний останньому золотий ланцюжок, який при падінні у потерпілого впав на землю, щиро каявся, просив суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Просив призначити покарання з урахуванням вимог закону.
Так, у порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без потерпілого, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 того ж Кодексу, а претензій майнового характеру він не має.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, за вище встановлених обставин.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Суд погоджується з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації, якщо це покращує становище особи, та визнає ОСОБА_3 винним за ч. 1 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, обставину, яка пом`якшує його покарання суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування шкоди обвинуваченому, обставину яка обтяжує його покарання не встановлено, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, не одружений, не має утриманців, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є учасником антитерористичної операції, має подяки та нагороди за час проходження служби, з місця проживання, місця роботи та проходження служби характеризується позитивно, враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання у вигляді позбавлення волі та позицію сторони захисту, який просив суворо не карати та застосувати ст. 69 КК України, врахувати його щире каяття. На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.
Однак з урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього ст. 75 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Адже, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане покарання (позбавлення волі з іспитовим строком) відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Строк покладених обов`язків при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_3 сплинув.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 187 КК України відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон марки SamsungGalaxyA10 IMEI НОМЕР_2 та золотий ланцюжок 585 проби, вагою 4 грами, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити в останнього по приналежності.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1