УХВАЛА
іменем україни

21 лютого 2020 року
м. Київ

справа № 362/6333/19
провадження № 51-854 ск 20

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши спільну касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада та 10 грудня 2019 року, а також Київського апеляційного суду від 3 грудня 2019 року,
в с т а н о в и л а:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області (з урахуванням виправленої описки) ухвалою від 21 листопада 2019 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відвід слідчого судді від участі у розгляді скарги згаданих осіб на бездіяльність слідчого та прокурора.
Не погодившись з указаним рішенням заявники оскаржили його в апеляційному порядку.
Ухвалою від 3 грудня 2019 року Київський апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою вказаних осіб.
Надалі 10 грудня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області виправив допущену в ухвалі від 21 листопада 2019 року описку, зазначивши, що в тексті документа, де відображено дані про склад суду, правильним є «суддя» замість «слідчого судді», а також указав на участь у справі прокурора ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися з касаційною скаргою, в якій порушили питання про перевірку згаданих рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.
Положеннями ст. 424 КПК визначено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в порядку касаційної процедури. Проте оспорювані ухвали від 21 листопада та 10 грудня 2019 року до цього переліку не входять. До того ж остання ухвала не переглядалася судом апеляційної інстанції.
Тому з урахуванням викладеного та положень ст. 129 Конституції України вказані рішення не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 24 КПК реалізація права на оскарження процесуальних рішень здійснюється лише в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 392 КПК визначено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Водночас ст. 81 вказаного Кодексу не містить положень про можливість окремого оскарження в апеляційному порядку ухвали судді, якою відмовлено в задоволенні заяви скаржників про відвід слідчому судді. Отже, така ухвала не підлягає апеляційному оскарженню.
У силу ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
За таких обставин, зважаючи на те, що оспорювана ухвала місцевого суду не належить до предмета окремої перевірки в порядку апеляційної процедури, рішення апеляційного суду про відмову у відкритті провадження не суперечить статтям 81, 399 КПК у їх взаємозв`язку.
Згідно з ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо: касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку; з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за спільною касаційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада та 10 грудня 2019 року, а також Київського апеляційного суду від 3 грудня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3