Справа №487/8637/19
Провадження №1-кс/487/3475/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000828 від 27.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000828 від 27.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

В обгрунтування клопотання слідчий зазначив наступне.

Так, слідчим управлінням ТУ ДБР у м. Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000828 від 27.10.2019 щодо перевищення службових повноважень службовими особами Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

У кримінальному провадженні ОСОБА_5 22.05.2020 повідомлено про підозру за ч. 2 ст.365 КК України, у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувались насильством та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1- 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчий в клопотанні зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинення тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, у зв`язку з чим, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (наприклад, шляхом виїзду за кордон через неконтрольовані пункти пропуску на тимчасово окуповані території).

Підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, застосувавши здобутий ним досвід під час проходження служби в правоохоронних органах з 2001р.; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, оскільки на даний час встановлюються інші потерпілі від протиправних дій підозрюваного ОСОБА_5 , свідки, у тому числі і працівники правоохоронних органів, тривають експертизи; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування, розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто, будучи посадовою особою Національної поліції України, може далі безкарно здійснювати протиправні дії сосовно неповнолітніх осіб та інших громадян м. Одеси.

На думку слідчого, застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наполягав на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що ніяких протиправних дій відносно потерпілих він не вчиняв, не збирається переховуватися, будь-яким іншим чином перешкоджати слідству.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на необґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 365 КК України та недоведеність ризиків, зазначених в клопотанні слідчого, просив врахувати позитивні характеристики підозрюваного, те що він проживає з батьками похилого віку, які потребують його догляду.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Латальє проти Франції», попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування"обвинувального вироку.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

В судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням ТУ ДБР у м. Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000828 від 27.10.2019 щодо перевищення службових повноважень службовими особами Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що капітан поліції ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Хмельницького ВП, тобто являючись відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 КК України, примітки 1 до ст. 364 КК України, службовою особою правоохоронного органу, у порушення вимог ст.ст. 3, 19, 21, 27, 28, 68 Конституції України, ст.ст.1, 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших вимог діючого законодавства України, ст.ст. 1, 2, 3, 6, 7, 8, 18, 19, 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, п.п. 2, 3, 5 Розділу І, п.п. 1, 2 Розділу ІІ Інструкції з організації роботи підрозділів ювенальної превенції Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 19.12.2017 № 1044, 08.09.2019р., точний час встановити не представилось можливим, знаходячись у службовому кабінеті № 28 Хмельницького ВП за адресою: вул. Мечникова 53, м. Одеса, нехтуючи покладеними на нього службовими обов`язками працівника правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, явно виходячи за межі наданих йому повноважень, обурюючись з приводу самовільного залишення вихованками території комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» , розташованого за адресою: вул. Василя Стуса, 2-Б, м. Одеса, у ході спілкування з неповнолітніми вихованками Центру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виказав на адресу останніх грубу нецензурну лайку, образив непристойними словами з приводу відношення до зайняття проституцією та вживання наркотичних засобів, тим самим умисно принизив їх честь і гідність. Продовжуючи свої протиправні дії, які явно виходили за межі наданих йому службових повноважень, не приймаючи до уваги і не прислуховуючись до усних пояснень дівчат з приводу самовільного залишення ними Центру, ОСОБА_5 застосував до останніх фізичне насильство у вигляді заподіяння декількох ударів долонями та кулаками по обличчю, плечам і ребрам ОСОБА_8 , а також декількох ударів долонями по обличчю та голові ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , тим самим завдавши їм фізичного болю і моральних страждань. Після вчинення вище перелічених протиправних дій стосовно неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , умисно принижуючи їх честь і гідність, взяв у руки ножиці та намагався відрізати дівчатам волосся, проте йому завадила це зробити вихователь Центру ОСОБА_10 , яка у цей момент зайшла до службового кабінету, внаслідок чого ОСОБА_5 припинив свої незаконні дії.

22.05.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України, у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувались насильством та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Так, наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується показами в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , яка вказал на підозрюваного, як на особу, яка у вересні 2019р. висловлювалась на її адресу образливими словами, погрожувала, била по обличчу, плечах, ребрах, також нанісла два удари ОСОБА_9 , а ОСОБА_11 погрожував обрізати волосся.

Про обгрнутованість підозри свідчать і долучені до клопотання та досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зокрема, це дані висновку службового розслідування щодо порушень з боку інспектора з ювенальної превенції ОСОБА_5 від 06.11.2019р., наказу від 13.11.2019р. №2780 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, протоколу допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , висновку судово-психіатричних експертів №204.

Європейська Конвенція з прав людини передбачає можливість затримання чи взяття особи під варту у трьох випадках: 1) вчинення злочину; 2) наявність достатніх підстав вважати, що необхідно запобігти вчиненню злочину; 3) загроза втечі ймовірного злочинця, чи загроза вчинення цією особою нового злочину.
Слідчий суддя вважає, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування не доведено в судовому засіданні.

Ймовірність переховування не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі. Загроза втечі не випливає з простої можливості для підозрюваного чи обвинуваченого перетнути кордон держави. При цьому слід враховувати й інші обставини, зокрема, характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, та його міжнародні контакти. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги, поряд з іншими обставинами, той факт, що особа уже ухилялася від правоохоронних органів; чи була можливість у обвинуваченого у зв`язку із здійсненням щодо нього процесуальних дій, із змісту яких він міг зрозуміти, що стосовно нього було розпочате кримінальне переслідування, втекти раніше.

Слідчим суддею враховано, що з часу внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (27.10.2019) до розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваний не ухилялася від органу досудового розслідування, сумлінно прибув на вручення письмової підозри у вчиненні злочину; з`явився до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.

Не доведено також і ризики можливого знищення, приховування чи спотворення будь-яких речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Так, прокурор в судовому засіданні посилався на те, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити медичну документацію, яка підтверджує звернення потерпілих до медичного закладу, спотворити камери відеоспестереження у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей та Хмельницькому ВП, проте не підтвердив, зокрема документально або показами свідків, такі наміри підозрюваного. Досудове розслідування розпочато з 27.10.2019р. та на даний час триває, і достовірних даних про, те, що підозрюваний з того часу намагався вчинити дії, направлені на знищення доказів, або вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод досудовому розслідуванн, суду не представлено.
Підозрюваний ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, не був засуджений, інформація про зловживання наркотичними засобами чи алкоголем відсутня, а тому не знайшов підтвердження в судовому засіданні ризик, зазначений у клопотанні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підрозрюється.
Разом з тим, слідчий суддя, вважає, що існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих і свідків у даному кримінальному провадженні. При цьому суд враховує як покази потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні про те, що підозрюваний ОСОБА_5 примушував її під відеофіксацію заперечувати події, зазначені в підозрі, так і те, що потерпілі є неповнолітніми, позбавлені батьківського контролю та піклування.

Слідчий суддя вважає, що ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не доведено, що тримання під вартою є саме тим запобіжним заходом, який на даному етапі може запобігти ризику, передбаченому п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

При цьому слідчий суддя враховує, що підозрюваний є громадянином України, має постійне місце проживання, де мешкає з батьками-пенсіонерами, неодружений, дітей на утриманні не має, раніше не судимий, не ухилявся від правоохоронних органів, про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення йому не повідомлено, працює на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, позитивно характеризується за місцем роботи.

Наведеному ризику, враховуючи обставини кримінального провадження, можливо запобігти, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», прирівнюється до позбавлення волі, як і тримання особи під вартою.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

На підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1-4, 8 ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000828 від 27.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, до 22 липня 2020 року, заборонивши йому в період часу з 21:00 год. до 06:00 год. залишати місце постійно проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатися із населенного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілими і свідками у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 29.05.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1