УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.2020 Справа №607/3954/20

провадження № 1-кп/607/1064/2020

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223 від 22 січня 2020 року, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у с. Осітна Христинівського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, працює директором ТОВ «Агробуд -Є», раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

встановив:

21 січня 2020 року року приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_3 керував технічно-справним автомобілем «Volkswagen Touareg», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Стуса в м. Тернополі в бік вул. Корольова зі швидкістю приблизно 41-45 км/год. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений навпроти будинку № 2, що по вул. Стуса у м. Тернополі, він не був достатньо уважним, не стежив належним чином за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 /б/ Правил дорожнього руху /далі - ПДР/, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохідний перехід, обладнаний дорожніми знаками 5.35.1 і 5.35.2 ПДР та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР, а також пішохода ОСОБА_6 , яка в цей час у темпі спокійного кроку рухалась по цьому пішохідному переходу зліва на право відносно напрямку руху автомобіля «Volkswagen Touareg», р.н. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 в порушення вимог п. 18.1. ПДР, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на неї передньою частиною вказаного автомобіля. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала закриту травму грудної клітки у вигляді перелому 5-го правого ребра та забиття правої легені, які не були небезпечними для життя та за ознакою тривалого /більше 21 день/ розладу здоров`я належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості /п.п. 2.2.1 і 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затв. Наказом МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року/. Дорожньо-транспортна пригода із спричиненням потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень перебуває у прямому причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_3 вимог п. 18.1 ПДР.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. Також відмовився від давання показань, з огляду на визнання вини.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Захисник звернувся із письмовим клопотанням про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з тим, що останній примирився із потерпілою ОСОБА_6 , шкода відшкодована. В судовому засіданні обвинувачений дане клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Потерпіла в судовому засіданні підтвердила те, що примирилася із ОСОБА_3 та отримала від нього відшкодування матеріальної та моральної шкоди, претензій до нього не має. Просить звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з ним, про що подала письмову заяву.

Прокурор погодився із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України за наявністю правових підстав до цього.

Суд приходить до переконання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, та закриття кримінального провадження щодо нього, з огляду на таке:

відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно із ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, ОСОБА_3 вчинив вперше /довідка № 22-27022020/61017 від 27 лютого 2020 року/. Вказаний злочин не є корупційним та, згідно із вимогами ст. 12 КК України, класифікуються як злочин невеликої тяжкості.

Обвинувачений примирився з потерпілою та відшкодував завдані ним збитки.

Прокурором Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до обвинуваченого ОСОБА_3 було заявлено цивільний позов про відшкодування витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на суму 8 340,50 грн. Однак, в судовому засіданні захисником надано суду квитанцію № 15 від 13 травня 2020 року АТ «Ощадбанк» про сплату ОСОБА_3 вказаних витрат на суму 8 340,50 грн. Тому, суд вважає, що у зв`язку з повним відшкодування коштів затрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої ОСОБА_6 провадження за вказаним позовом прокурора Тернопільської місцевої прокуратури підлягає закриттю.

Процесуальні витрати на залучення експерта в загальній сумі 5 604,66 грн. у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, згідно якої у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, даною ухвалою не стягуються.

Керуючись ч. 5 ст. 128, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 288, 350, 395 КПК України, ст.ст. 12, 46 КК України, суд, -

постановив:

клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223 від 22 січня 2020 року, - закрити.

Провадження у справі за цивільним позовом прокурора Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на суму 8 340,50 грн. - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуюча суддяОСОБА_1