Номер провадження: 11-сс/813/675/20
Номер справи місцевого суду: 495/2075/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції, апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 10 квітня 2020 року, якою було відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні №0000568, внесеному до ЄРДР 05.04.2020 року,-

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 10 квітня 2020 року, було відмовлено у задоволені клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні №0000568, внесеному до ЄРДР 05.04.2020 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що судом надано невірну оцінку доводам сторін кримінального провадження та його фактичним обставинам справи. Зокрема, прокурор вказував на те, що:

- що інкримінований підозрюваному злочин є тяжкий та був вчинений з корисливих мотивів;

- підозрюваний не сприяє розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_7 не вказав на особу, з якою він перебував на місці події, що наданий час перешкоджає встановленню органом досудового розслідування об`єктивних обставин справи;

- наявні ризики, передбачені п. 1,3, 4) ч.1 ст. 177 КПК України;

- застосування більш м`яких запобіжних засобів, аніж тримання під вартою, не здатне забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

У зв`язку з викладеним прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 10 квітня 2020 року, і постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні №0000568, внесеному до ЄРДР 05.04.2020 року, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили залишити оскаржену ухвалу без змін.

Прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 направив на адресу заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Апеляційний суд, приймає до уваги положення ст. 422 КПК України, щодо скорочених строків розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності апелянта на підставі доводів апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вказаних норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.04.2020 року складено та вручено повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні №0000568, внесеному до ЄРДР 05.04.2020 року.

З оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину при таких обставинах.

05.04.2020 о 12 годині, більш точний час та дату в ході досудового розслідування встановити не вдалось, ОСОБА_7 , маючи злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, відкривши ворота гаражу розташованого по вулиці Маяковського у м. Білгород-Дністровському Одеської області, розраховуючи, що його злочинні дії не будуть помічені, умисно, проник до приміщення вказаного гаражу та незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем марки Jaguar Type-S реєстраційний номер НОМЕР_1 (Іспанської регістрації), який належить ОСОБА_10 , 1981 р.н. Після цього ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зник та транспортним засобом, яким незаконно заволодів, розпорядився на власний розсуд.

За вказаних вище обставин слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Мотивуючи обґрунтованість підозри слідчий суддя послався в ухвалі на матеріали досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання, а саме: заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,(а.с.9); протокол допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,(а.с.26-29;32) протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 (а.с.22-23); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_13 (а.с.30-31); протокол огляду автомобіля Jaguar Type-S реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.17-18); протокол огляду гаражу по вулиці (а.с.14-15), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_11 (а.с.24-25); протокол огляду предмета (відеозапис з камери відео спостереження по вулиці Приморська в м. Білгород-Дністровський, яка встановлена на електроопорі та фіксує проїзну частину потоків автомобілів напрямком в`їзду до міста зі сторони смт. Затока) (а.с.20)

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, щодо обґрунтованості підозри, вважає достатніми вказані докази можливої причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину, а також зазначає, що не вирішує питання доведеності вини, але виходячи зі стандарту доказування на стадії досудового розслідування, вважає, що існують факти та інформація стосовно того, що підозрюваний, міг вчинити вказаний злочин.

На переконання апеляційного суду, в даному кримінальному провадженні існує доведений органом досудового розслідування ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, який обумовлені тим, що: останній підозрюється у вчиненні, тяжкого злочину вчиненого з корисливих мотивів, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна.

Також апеляційний суд вважає слушними доводи оскарженої ухвали відносно того, що прокурором не доведено у судовому засіданні існування ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні) та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (підозрюваний може перешкоджати провадженню іншим чином), оскільки такі ризики ґрунтується лише на припущеннях та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Посилання в апеляційній скарзі, на те, що підозрюваний не сприяє розкриттю злочину, не вказує на існування ризику можливого перешкоджання кримінальному провадженню.

Окрім того, прокурором не надано будь-яких доказів, що зазначені ризики з огляду на застосований запобіжний захід мали місце після його застосування та його порушень задокументовано не було.

Апеляційний суд наголошує, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, лише з підстав тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, є недопустимим.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 має місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 на підставі письмового договору найму житла (а.с.54); має позитивну характеристику за місця проживання (а.с.37); раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тому на думку апеляційного суду зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу силу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтовано висновку про те, застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є доцільним, приймаючи до уваги характер та обставини інкримінованого злочину, особу підозрюваного, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд виходить з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, а обов`язки, покладені на підозрюваного виконуються ним в повній мірі, що свідчить про достатність застосованого до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу в виді тримання під вартою на цій стадії досудового розслідування прокурором не доведена. Даний запобіжний захід є найбільш прийнятним, враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Усі обставини, посилання на які міститься в апеляційній скарзі прокурора, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, і не спростовують законність та обґрунтованість оскарженої ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статями 176, 177, 181, 183, 194, 196, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 10 квітня 2020 року, якою було відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні №0000568, внесеному до ЄРДР 05.04.2020 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4