ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

У Х В А Л А

06 липня 2020 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному проваджені № 0000175від17.02.2020за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 289КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000048 від 28.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені злочинупередбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловила думку про те, що справа може бути призначена до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складені та затверджені у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України. Підстав для закриття або зупинення кримінального провадження чи повернення обвинувального акта не має.

У підготовчому судовому засіданні суду не надано документу, на підставі якого можливо встановити особу обвинуваченого.

Особа, яка стверджує що він є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначила, що не має будь-яких документів, які посвідчують його особу, оскільки ніколи їх не отримував, має лише свідоцтво про народження, а паспорт не може отримати через відсутність реєстрації.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що особу обвинуваченого було встановлено під час досудового розслідування на підставісвідчень потерпілого та свідків, а також слів самого обвинуваченого та актового запису про народження.

Заслухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом і додатками до нього, суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокуророві з таких підстав:

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

При цьому суд не обговорює питання щодо істотності чи неістотності допущених слідчим порушень закону, оскільки ст. 2 КПК України вимагає, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати таким передбаченим ст. 7 КПК України загальним засадам кримінального провадження як верховенство права і законність.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

У відповідності до ч. 2 ст. 42 КПК України, обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1 ст. 92 КПК України). Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).

Обвинувальний акт, згідно з пунктом 3 частини другої статті 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт - це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту.

Далі обвинувальний акт затверджується прокурором й, одночасно з його переданням до суду, вручається учасникам кримінального провадження під розписку (стаття 293 КПК).

Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК України).

Так, відповідно до вимог п. п. 2, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» встановлений перелік документів, що підтверджують громадянство України. Документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

Статтями 21-34; 36, 37 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачені такі документи, що посвідчує особу: Паспорт громадянина України, Паспорт громадянина України для виїзду за кордон, Дипломатичний паспорт України, Службовий паспорт України, Посвідчення особи моряка, Посвідчення члена екіпажу, Посвідчення особи на повернення в Україну, Тимчасове посвідчення громадянина України, Посвідчення водія, Посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, Посвідка на постійне проживання, Посвідка на тимчасове проживання, Посвідчення біженця, Проїзний документ біженця, Посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, Проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Таким чином законодавством України чітко врегульовано питання, які саме документи посвідчують особу.

Ураховуючи наведене, суд доходить висновку, що свідоцтво про народження не міститься у визначеному законодавством України переліку документів, які посвідчують особу, а отже не може бути прийнята ні судом, ні прокурором, ні слідчим до уваги при встановленні особи.

Суд вважає, що рішення за результатами розгляду кримінального провадження щодо особи, анкетні дані якої не підтверджені належним чином, можуть мати правові наслідки для іншої особи, яка має такі анкетні дані. Окрім того, суд відмічає, що за зазначених обставин, є ризик виникнення суттєвих складнощів при виконанні такого судового рішення, якого би змісту воно не було.

Крім того, суд зазначає, що в обвинувальному акті також не зазначено місце проживання обвинуваченого, зазначено тільки «вулиця Набережна 15, Фастівський район, Київської області», однак незрозуміло, в якому саме населеному пункті проживає останній.

Також суд приходить до переконання, що зазначені недоліки обвинувального акту спричинять неповноту судового розгляду.

Таким чином, враховуючи всі вищенаведені обставини, обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим нормами ст. 291 КПК України, а тому, у відповідності до п. 3 ч.3 ст.314 КПК України, підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Реалізуючи це право, суд наголошує, що на стадії підготовчого провадження не вирішувалось та не з`ясовувалось наперед питання про кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеності його вини та достатності зібраних для цього доказів. Суд лише констатував, що для вирішення цих питань в обвинувальному акті відсутні необхідні відомості, наявність яких вимагає КПК України.

Невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, створює перешкоди здійсненню процедури судового розгляду.

Так, на виконання вимог ст.ст. 342, 348 КПК України секретар судового засідання доповідає суду, хто з учасників судового провадження, викликаних та повідомлених осіб прибув у судове засідання, встановлює їх особи, перевіряє повноваження захисників і представників, з`ясовує, чи вручено судові виклики та повідомлення тим, хто не прибув, і повідомляє причини їх неприбуття, якщо вони відомі. Після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

З огляду на вищенаведене та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно до ч. 1 ст.337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засад змагальності сторін, у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються ст. 291 КПК України, з правової точки зору, але не вдаючись до їх оцінки, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акту .

При проведенні підготовчого судового засідання судом ставилось питання щодо необхідності надання суду документа, на підставі якого було встановлено особу обвинуваченого. Відкладення підготовчого судового засідання з метою надання можливості прокурору та обвинуваченому надати відповідні документи позитивного результату не дали.

За наведених обставин суд позбавлений можливості встановити особу обвинуваченого та перевірити його анкетні дані, які вказані в обвинувальному акті, а також пересвідчитись в тому, що обвинувачення було висунуте саме тій особі, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином суд позбавлений можливості усунути допущену неправильність обвинувального акту в частині встановлення анкетних даних обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні в силу відсутності процесуальних можливостей та покладення зазначеного обов`язку відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 3, п. 2 ч. 1 ст. 91, ст. 92, ч. 4 ст. 110КПК України на слідчого і прокурора.

Враховуючи вищевикладене, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні необхідно повернути прокурору Фастівської місцевої прокуратури Київської області для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт та додатки до нього у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України повернути прокурору Фастівської місцевої прокуратури Київської області у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_6 -Тьолушкіна