Справа № 174/1037/19
провадження 1-кп/174/120/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вільногірськ, кримінальне провадження № 0000356 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вільногірську Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працюючого, не військовозобов`язаного, не одруженого та який малолітніх дітей на утримані не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.11.2007 р. Вільногірським міським судом, Дніпропетровської області, за ст.ст. 190 ч.2, 76 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, відвідбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки. Вирок вступив в закону силу 05.12.2007;

- 10.06.2009р. Вільногірським міським судом, Дніпропетровської області за ст.ст. 186 ч. 2, 199 ч.1, 185 ч.2, 263 ч. 2,70 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4роки. Вирок вступив у закону силу 25.06.2009;

- 16.06.2014р. Вільногірським міським судом, Дніпропетровської області, за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч..3 70 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі. Вирок вступив закону силу 07.07.2014;

- 17.10.2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3 , ст. 75, 76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки. Вирок вступив в закону силу 11.11.2019 року;

- 28.11.2018 Вільногірським відділом Жовтоводської місцевої прокуратури, стосовно ОСОБА_4 обвинувальний акт по кримінальному провадженню за № 0000414 за ст. 185 ч. 3 КК України, направлено до суду;

- 30.01.2019 Вільногірським відділом Жовтоводської місцевої прокуратури, стосовно ОСОБА_4 обвинувальний акт по кримінальному провадженню за № 0000017 за ст. 185 ч. 2 КК України;

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , який 09.10.2019 року, близько 16.20 год., знаходився разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 біля магазину «Рустам», що розташований по вул. Молодіжній, 24/2 в м. Вільногірську Дніпропетровської області, в цей час до них підійшов знайомий останньої ОСОБА_6 , де під час бесіди між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виникла сварка на ґрунті ревнощів, в результаті чого у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

В той же день, тобто 09.10.2019 року, близько 16.25 год., ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись біля магазину «Рустам», розташованого по вул. Молодіжній, 24/2 в м. Вільногірську Дніпропетровської області, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, з метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, тобто реально усвідомлюючи, що в результаті його протиправних умисних дій можуть наступити наслідки у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, та бажаючи настання таких наслідків, підійшов до ОСОБА_6 та, стоячи навпроти нього на відстані близько 80-90 см., правою рукою, замахом від стегна, наніс не менше одного удару кулаком в район лівої частини нижньої щелепи ОСОБА_6 , від чого останній відчув фізичний біль, та не втрачаючи свідомість впав на коліна, впершись руками об землю. Після чого ОСОБА_4 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій злочинний намір, підійшов до останнього, та знаходячись зліва наніс кулаком правої руки не менше одного удару в центральну частину нижньої щелепи ОСОБА_6 , чим навмисно спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: відкритого двобічного перелому нижньої щелепи в ділянці її кута зліва та в її центральній частині справа без зміщення уламків, закритої черепно мозкової травми струсу головного мозку, які відносяться в сукупності до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (п. 2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995) за критерієм тривалості розладу здоров`я на більш ніж 21 добу.

Потерпілий ОСОБА_6 , до початку судового розгляду пред`явив до ОСОБА_4 , цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 956 грн. 30 коп. та 20 000 грн. моральної шкоди посилаючись на те, що ОСОБА_4 , спричинив йому середньої тяжкості тілесне ушкодження, у зв`язку з чим він перебував на лікуванні, через що він поніс витрати, просив відшкодувати 500 грн. за послуги адвоката (а.с. 24-26).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в скоєнні кримінального правопорушення злочину визнав повністю, розкаявся, цивільний позов також визнав повністю, проти його задоволення не заперечував, щиро кається. Протиправність своїх дій розумів, з кваліфікацією своїх дій - погоджувався, не заперечував з приводу розгляду справи за ч. 3 ст. 349 КПК України.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Цивільний позов підтримує та проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 ,щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що факт вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_4 , знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належить до злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, є рецедив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що він свою вину визнав повністю, в скоєному кається, по місцю проживання характеризується посередньо, не одружений, дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно досудової доповіді, складеної Верхньодніпровським МРВ ПС МРУ ВКПП МЮ відносно обвинуваченого, виправлення не можливе без позбавлення або обмеження волі.
Так, у відповідності до вимог ст. 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю злочинів. Зокрема, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.10.2019 року за ст. 185 ч. 3, ст. 75, 76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки. Вирок вступив в закону силу 11.11.2019 року.

У цьому провадженні злочини, передбачені ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_4 вчинив 09.10.2019 року, тобто до ухвалення вказаного вище вироку від 17.10.2019 року.

Врахувавши обставини справи та особу обвинуваченого, дані досудової доповіді органу пробації, суд дійшов до висновку, що обвинуваченому слід призначити наступне покарання за ч. 1 ст. 122 КК України - 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, поглинути менш суворе покарання за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.10.2019 року, у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки та за ст. 75 звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- п.1 ч. 1 - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- п. 2 ч. 1 - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- п. 2 ч. 3 - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 956 грн. 30 коп. матеріальної шкоди та моральної шкоди в сумі 20000 грн. підлягає задоволенню повністю з таких підстав
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 цього Кодексу цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, визнання обвинуваченим ОСОБА_4 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з викладеного вище, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 500 грн. також підлягає задоволенню.Судові витрати по проведенню судово-медичних експертиз відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання немає.
На підставі вище наведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 371-376, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити покарання строком на 2 роки 6 місяців.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, поглинути менш суворе покарання за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.10.2019 року, у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

За ст. 75 звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- п. 1 ч. 1 - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- п. 2 ч. 1 - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- п. 2 ч. 3 - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вільногірську Дніпропетровської області на користь ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , у рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 956 грн. 30 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вільногірську Дніпропетровської області на користь ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 за надання позивачу правничої, професійної допомоги адвокатом в сумі 500 грн.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1