Справа №127/5190/20
Провадження №1-кс/127/2456/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 лютого 2020 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС відділу СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_6 , 29.02.2020 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2020 приблизно о 10 год. 30 хв. за невстановлених слідством обставин, ОСОБА_4 , прибув у м. Жмеринка, Вінницької області, з метою участі у грубому порушені громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, пов`язаного з опором представникам влади, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

У подальшому, ОСОБА_4 , будучи у складі групи осіб, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та інших невстановлених слідством осіб, грубо порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи публічний характер власних діянь, виражаючи свою зневагу до існуючих в суспільстві норм поведінки, з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, що супроводжувалось особливою зухвалістю, діючи умисно, із застосуванням інших предметів (балонів сльозогінного газу, господарських ножів, бруківки, дерев`яних палиць, уламків бордюрного каменю), заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, реалізуючи єдиний умисел, спрямований на порушення громадського порядку та припинення роботи 57 сесії 7 скликання Жмеринської міської ради, пошкодивши вхідні двері та вікна приміщення міської ради, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , увірвалися в приміщення, де знищили і пошкодили майно, яке знаходилось в будівлі, а також здійснили фізичне насильство та нанесли тілесні ушкодження особам, які знаходились в приміщенні міської ради, а також працівникам Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, які припиняли їх протиправні хуліганські дії.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, пов`язане з опором представникові влади, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Крім того, в межах даного кримінального провадження здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, 27.02.2020 під час охорони публічної безпеки та громадського порядку під час проведення 27.02.2020 о 10:00 год. 57 сесії Жмеринської міської ради 7 скликання в залі засідань виконавчого комітету Жмеринської міської ради, за адресою: Вінницька область, місто Жмеринка, вул. Центральна, 4, працівниками поліції Жмеринського ВП було здійснено охорону публічної безпеки та громадського порядку відповідно до наказів Жмеринського ВП.

Під час чого близько 10 год. 30 хв. 27.02.2020 група невідомих осіб чоловічої статі у кількості близько 30 чоловік, одягнених у камуфляжні куртки із надписами «національні дружини» почали грубо порушувати громадський порядок, а саме здійснювали пошкодження предметів та безпосередньо адміністративної будівлі Жмеринської міської ради, при цьому будь-яких законних вимог працівників поліції щодо припинення протиправної діяльності не виконували, а навпаки відкрито, зухвало порушували громадський порядок та псували майно Жмеринської міської ради при цьому застосовуючи фізичне насильство та нанесення тілесних ушкоджень працівникам поліції, які вживали заходів щодо припинення їхньої протиправної діяльності.

В ході протиправної діяльності відносно працівників Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, а саме ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , було застосовано фізичне насильство та заподіяно тілесні ушкодження.

27 лютого 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця, Вінницької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше не судимого повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, пов`язане з опором представникові влади, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Разом із цим, 27.02.2020 о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: 1) рапорта про виявлення кримінальних правопорушень від 27.02.2020 за № 1156, 1158, 1159, 1160, 1161; 2) протоколом огляду місця події від 27.02.2020 з додатками; 3) протоколом огляду відео реєстратора від 27.02.2020 року; 4)протоколами допиту свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ; 5) протоколом огляду транспортних засобів від 27.02.2020; 6) протоколом огляду автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 312 D», д.н.з. НОМЕР_1 ; 7) протоколом огляду автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 СDІ», д.н.з. НОМЕР_2 ; 8) протоколи оглядів відеозаписів від 27.02.2020 р.; 9) протоколами затримання в порядку ст. 208 КПК України від 27.02.2020 ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_8 , ОСОБА_37 ; 10) іншими матеріалами кримінального провадження.

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 причетний до вчинення кримінального правопорушення, вчиненого з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, групою осіб, пов`язаного з опором представникові влади, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань, кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином.

Відповідно до пункту 5, частини 2, статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, відносно ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Разом із цим, у вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема: 1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні; 2) незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. ОСОБА_4 знайомий із свідками, які приймали участь в громадському мітингу, а також з співучасниками даного кримінального правопорушення, тому він матиме можливість здійснювати на них відповідний незаконний вплив.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: 1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки; 2) особиста порука, оскільки в ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу; 3) застава, оскільки в разі сплати застави іншою особою він зможе продовжити злочинну діяльність чи переховуватися від слідства та суду; 4) домашній арешт, оскільки враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу, підозрюваний зможе переховуватися від слідства та суду.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи те, що вищезазначене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 та іншими підозрюваними вчинене із застосуванням насильства, що виразилось в нанесенні заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень предметами, підстав для визначення розміру застави, відсутні, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваномуОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували з приводу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки підозра пред`явлена ОСОБА_4 є необґрунтованою та просили відмовити у клопотанні в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000132, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 27.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України.
27.02.2020 о 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 було затримано працівниками правоохоронних органів про, що свідчить протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

27.02.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Твердження підозрюваного та сторони захисту з приводу того, що пред`явлена підозра ОСОБА_4 є необґрунтованою суд оцінює критично, оскільки вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Санкція ч. 4 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
У відповідності з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше не судима та підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, а тому відноситься до кола осіб до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, а також особу підозрюваного, який не одружений, осіб на утримані не має, не працює, тобто не має постійного джерела доходу, що свідить про відсутність соціально-стримуючих факторів, крім того, підозрюється у вчиненні злочин, який вчинений групою осіб з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язаного з опором представникам влади, із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень. Отже, суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на підозрюваних та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього кодексу, має право не визначати розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави суд не визначає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 до 11 години 00 хвилин 26 квітня 2020 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 26 квітня 2020 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя