Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

21 травня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
особи, стосовно майна якої подано клопотання про арешт майна ОСОБА_6 ,
представників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 04 травня 2020 року у справі за клопотанням першого заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000083 від 06 лютого 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 240-1 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 04 травня 2020 року у відмовлено задоволенні клопотання першого заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно 01 травня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000083 від 06 лютого 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 240-1 КК України: мобільний телефон марки «Iphone 5S» білого кольору IMEI: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Samsung», білого кольору із сім картою мобільного оператора «Vodafon», електронні ваги білого кольору марки DM-3, ноутбук чорного кольору марки «Lenovo» модель «80Q0» із зарядним пристроєм, грошові кошти у сумі 1300 (одна тисяча триста) доларів США.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 покликається на необгрунтованість ухвали слідчого судді суду першої інстанції.
Зазначає, що наявні достатні підстави вважати те, що вилучене 01 травня 2020 року, на підставі ухвали слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2020 року, під час обшуку в будинку за місцем проживання ОСОБА_6 , по АДРЕСА_1 майно, є речовим доказом у відповідності до вимог ст. 98 КПК України, оскільки зберегли на собі сліди вчинення злочину та можуть містити інші відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На даний час, як вказує прокурор в апеляційній скарзі, вилучене майно постановою прокурора від 01 травня 2020 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання до Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області.
Прокурор звертає увагу, що з даним майном у продовж проведення досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (процесуальних) дій, в тому числі провести необхідні судові експертизи, щодо наявності слідів злочину.
Вважає, що з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла обґрунтована необхідність їх арештувати.
Просить ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 04 травня 2020 року скасувати. Постановити нову ухвалу та накласти арешт на майно, вилучене 01 травня 2020 року під час проведення обшуку в господарстві по АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Iphone 5S» білого кольору IMEI: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Samsung», білого кольору із сім картою мобільного оператора «Vodafon», електронні ваги білого кольору марки DM-3, ноутбук чорного кольору марки «Lenovo» модель «80Q0» із зарядним пристроєм, грошові кошти у сумі 1300 (одна тисяча триста) доларів США, встановивши місцем їх зберігання кімнату зберігання речових доказів Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою:. М. сарни, вул. Технічна, 1, Рівненська область.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_6 та представників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, однак слідчим суддею при розгляді клопотання про арешт майна залишено поза увагою дані вимоги Закону.
У відповідності до положень ч.1, ч.2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для його арешту або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до вимог п. 1-3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Зі змісту клопотання прокурора вбачається, що СВ Сарненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000083 від 06 лютого 20202 року, передбаченого ч.2 ст. 240-1 КК України за фактом організації та здійснення групою осіб незаконного придбання, зберігання, передачі, перевезення з подальшим збутом бурштину у значних розмірах, походження якого не підтверджується відповідними документами.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, або зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речового доказу.
Прокурор у клопотанні та в судовому засіданні апеляційної інстанції наголошував, що вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 в будинку по АДРЕСА_1 майно, є речовим доказом у відповідності до вимог ст. 98 КПК України, оскільки зберегли на собі сліди вчинення злочину та можуть містити інші відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зокрема, прокурором наголошено, що мобільні телефони могли використовуватись ОСОБА_6 для зв`язку із спільниками під час вчинення злочину; електронні ваги могли використовуватись під час проведення незаконних операцій із бурштином для його зважування; ноутбук міг використовуватись для вчинення злочину та зберіг інформацію про зв`язок ОСОБА_6 із іншими співучасниками злочину, чи інші сліди вчинення злочину; грошові кошти, можуть бути отримані в наслідок незаконної діяльності ОСОБА_6 , оскільки останній офіційно ніде не працевлаштований та рівень його життя не відповідає отримуваним доходам.
Із вказаним майном у продовж проведення досудового розслідування вказує прокурор необхідно провести ряд слідчих (процесуальних) дій, в тому числі і судових експертиз, щодо наявності слідів злочину, які, як зазначив прокурор в судовому засіданні при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали слідчого судді, вже призначені, однак результати досліджень на даний час відсутні. Також вказане майно в сукупності із іншими, отриманими в ході досудового розслідування доказами, наголошував прокурор, буде використано в суді для доведення обставин, що мають значення для справи.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_6 ствердив, що заробляв кошти тимчасовими заробітками, зокрема в м. Київ, однак тривалий час вже не виїздив на заробітки. Зазначив, що працевлаштована дружина, дохід якої складає приблизно 12 тисяч гривень, має 1 малолітню дитину.
На даний час, майно вилучене 01 травня 2020 року в ході проведення обшуку в будинку по АДРЕСА_1 постановою прокурора від 01 травня 2020 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Висновки слідчого судді щодо не доведення необхідності накладення арешту на вилучене майно та не доведення наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України є, на думку колегії суддів, необгунтованими та помилковими.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що в клопотанні прокурора наведені достатні доводи, підстави та мета для накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку у ОСОБА_6 , та жодних об`єктивних підстав вважати, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, колегія суддів не вбачає.
На думку колегії суддів, ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 04 травня 2020 року не може бути визнано законною і обґрунтованою та у відповідності до вимог ч.3 ст.407 КПК України колегія суддів вважає за доцільне постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт назаявлене у клопотанні майно.

Такий захід забезпечення кримінального провадження, на думку колегії суддів, є в даному випадку єдино необхідним для запобігання настання наслідків, які можуть перешкодити всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та забезпечить запобігання ризикам щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 04 травня 2020 року задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Сарненського районного суду Рівненської області від 04 травня 2020 року скасувати.

Клопотання першого заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 01 травня 2020 року під час проведення обшуку в господарстві по АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Iphone 5S» білого кольору IMEI: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Samsung» білого кольору із сім картою мобільного оператора «Vodafon», електронні ваги білого кольору марки DM-3, ноутбук чорного кольору марки «Lenovo» модель «80Q0» із зарядним пристроєм, грошові кошти у сумі 1300 (одна тисяча триста) доларів США, встановивши місцем їх зберігання кімнату зберігання речових доказів Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою: м. Сарни, вул. Технічна, 1, Рівненська область.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3