Провадження № 1-кп/727/120/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі: Головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасників судового провадження:

- прокурора ОСОБА_3

- потерпілого ОСОБА_4 в його інтересах представника, адвоката ОСОБА_5

- представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_5

- обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду м. Чернівці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10000131 від 14.11.2018р. відносно: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернівців, фактично проживаючої в АДРЕСА_1 ; українки, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, на утримання перебуває малолітня дитина; працюючої фізичною особою - підприємцем, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 ч.2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Обвинувачена ОСОБА_9 , будучи фізичною особою-підприємцем, 20 вересня 2018 року (точна година не встановлена), знаходячись у офісі за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою під приводом надання туристичної послуги, а саме - організації туристичної поїздки до Туреччини, яку в дійсності не збиралась надавати, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_10 у якості оплати за вказану поїздку в сумі 500 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 20.09.2018 складає 14060 грн. 10 коп.) та 250 євро (згідно з курсом НБУ станом на 20.09.2018 складає 8201 грн. 96 коп.). В подальшому ОСОБА_9 свої зобов`язання щодо надання туристичної послуги перед ОСОБА_10 не виконала, а грошовими коштами, які їй передала остання, розпорядилася на власний розсуд, завдавши тим самим ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 22262 грн. 06 коп.

Крім цього ОСОБА_9 , будучи фізичною особою-підприємцем, у період з 18 вересня по 21 вересня 2018 року (точна година не встановлена), перебуваючи в офісі за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою під приводом надання туристичної послуги, а саме - організації туристичної поїздки до Об`єднаних Арабських Еміратів, яку в дійсності не збиралась надавати, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_11 у якості оплати за вказану поїздку в сумі 1150 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 21.09.2018 складає 32271 грн. 13 коп.).

В подальшому ОСОБА_9 свої зобов`язання щодо надання туристичної послуги перед ОСОБА_11 не виконала, а грошовими коштами, які їй передала остання, розпорядилася на власний розсуд, завдавши тим самим ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 1150 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 21.09.2018 складає 32271 грн. 13 коп.).

Окрім того ОСОБА_9 , будучи фізичною особою-підприємцем, у період з середини вересня по 27 вересня 2018 року(точна година не встановлена), перебуваючи в офісі за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою під приводом надання туристичної послуги, а саме - організації туристичної поїздки до Таїланду, яку в дійсності не збиралась надавати, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_12 у якості оплати за вказану поїздку в сумі 1 000 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 27.09.2018 складає 28142 грн. 84 коп.).

В подальшому ОСОБА_9 свої зобов`язання щодо надання туристичної послуги перед ОСОБА_12 не виконала, а грошовими коштами, які їй передала остання, розпорядилася на власний розсуд, завдавши їй матеріальну шкоду в сумі 1000 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 27.09.2018 складає 28142 грн. 84 коп.).

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_9 , будучи фізичною особою-підприємцем, 02 жовтня 2018 року (точна година не встановлена), перебуваючи в офісі за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою під приводом надання туристичної послуги, а саме - організації туристичної поїздки до Єгипту, яку в дійсності не збиралась надавати, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 та ОСОБА_13 у якості оплати за вказану поїздку в сумі 1861 долар США (згідно з курсом НБУ станом на 02.10.2018 складає 52503 грн. 79 коп.). В подальшому ОСОБА_9 свої зобов`язання щодо надання туристичної послуги перед ОСОБА_6 та ОСОБА_13 не виконала, а грошовими коштами, які їй передала останні, розпорядилася на власний розсуд, завдавши їм матеріальну шкоду в сумі 1 861 долар США (згідно з курсом НБУ станом на 02.10.2018 складає 52503 грн. 79 коп.).

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_9 , будучи фізичною особою-підприємцем, 26 жовтня 2018 року (точна година не встановлена), перебуваючи в офісі за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою під приводом надання туристичних послуг, а саме - організації двох туристичних поїздок до Єгипту, які в дійсності не збиралась надавати, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_8 у якості оплати за вказані поїздки в сумі 59005 грн. В подальшому ОСОБА_9 свої зобов`язання щодо надання туристичних послуг перед ОСОБА_8 не виконала, а грошовими коштами, які їй передав останній, розпорядилася на власний розсуд, завдавши йому матеріальну шкоду в сумі 59 005 грн.

Також, ОСОБА_9 , будучи фізичною особою-підприємцем, у період з 16 жовтня по 08 листопада 2018 року(точна година не встановлена), перебуваючи в офісі за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою під приводом надання туристичної послуги, а саме - організації туристичної поїздки до Єгипту, яку в дійсності не збиралась надавати, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 у якості оплати за вказану поїздку в сумі 48 920 грн. В подальшому ОСОБА_9 свої зобов`язання щодо надання туристичної послуги перед ОСОБА_4 не виконала, а грошовими коштами, які їй передав останній, розпорядилася на власний розсуд, завдавши йому матеріальну шкоду в сумі 48 920 грн.

Надалі, ОСОБА_9 , будучи фізичною особою-підприємцем, 28 листопада 2018 року (точна година не встановлена), перебуваючи в офісі за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою під приводом надання туристичної послуги, а саме - організації авіа перельоту зі Сполучених Штатів Америки до України, яку в дійсності не збиралась надавати, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 в якості оплати за вказаний переліт в сумі 2 000 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 28.11.2018 складає 56210 грн. 67 коп.).

В подальшому ОСОБА_9 свої зобов`язання щодо надання туристичної послуги перед ОСОБА_7 не виконала, а грошовими коштами, які їй передав останній, розпорядилася на власний розсуд, завдавши йому матеріальну шкоду в сумі 2000 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 28.11.2018 складає 56 210 грн. 67 коп.).

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_9 , будучи фізичною особою-підприємцем, у період з 06 вересня по 18 грудня 2018 року (точна година не встановлена), перебуваючи в офісі за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою під приводом надання туристичної послуги, а саме - організації туристичної поїздки до Єгипту, яку в дійсності не збиралась надавати, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_14 у якості оплати за вказану поїздку в сумі 1 000 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 18.12.2018 складає 27886 грн. 08 коп.). В подальшому ОСОБА_9 свої зобов`язання щодо надання туристичної послуги перед ОСОБА_14 не виконала, а грошовими коштами, які їй передав останній, розпорядилася на власний розсуд, завдавши тим самим ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 1000 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 18.12.2018 складає 27886 грн. 08 коп.).

Показання обвинуваченої та потерпілих
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 свою вину, будучи допитаною в порядку вимог ст. 351 КПК України, у пред`явленому обвинуваченні за ч.1, ч.2 ст. 190 КК України визнала повністю, відповідно у наданих суду поясненнях, не заперечувала обставин вчинення нею кожного епізоду обману потерпілих, повністю погодившись із пред`явленим їй обвинуваченням.

Надала показання про те, що вона є приватним підприємцем і у 2018 році займалася підприємницькою діяльністю в галузі туристичного бізнесу, офіс її знаходився по АДРЕСА_2 . Діяльність її полягала в організації туристичних поїздок людей за кордон. Пояснила, що в другій половині вересня 2018 року до неї звернулася ОСОБА_10 з приводу поїздки до Туреччини; останній вона розповіла про ціни, поїздка вартувала 500 доларів США; дану суму їй потерпіла заплатила, однак, послуг ОСОБА_15 вона не надала, так як мала борги клієнтами за інші поїздки і штрафні санкції, так як люди в тури не їхали. Пояснила, що співпрацювала з оператором туристичних послуг АнексТур. ОСОБА_10 , вона переліт в Турцію не бронювала і наміру цього робити не мала; кошти які отримала від останньої внесла в оплату штрафних санкцій їй нарахованих за попередні тури інших людей. Пояснила, що таким чином, вона отримала кошти і від ОСОБА_11 в сумі 1150 доларів США в якості оплати за поїздку до Арабських Еміратів. Туристичних послуг, вона потерпілій не надала, а кошти отримані від ОСОБА_11 у вказаній сумі перерахувала за штрафні санкції їй нараховані оператором туристичних послуг АнексТур. Вказала, що частково ОСОБА_11 вона повернула завдані збитки в сумі 400 доларів США. Пояснила, що в аналогічний спосіб, вона, у другій половині вересня 2018 року, отримала в офісі по АДРЕСА_2 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, за організацію туристичної поїздки ОСОБА_12 до Таїланду, однак, поїздку останній не організувала, а отримані кошти витратила у власних цілях повернула їх за борги. Цивільний позов, заявлений ОСОБА_12 визнала повністю, запевнила суд, що кошти потерпілій поверне.

З приводу привласнення коштів в потерпілої ОСОБА_6 , надала показання про те, що на початку лютого 2018 року остання з чоловіком звернулися до неї в офіс по вул.. Заньковецька, 25 м. Чернівці і попросили оформити їм туристичну поїздку до Єгипту. Вона пояснила про оформлення документів на виїзд, які потрібно їй надати, та вказала вартість поїздки 1861 долар США, пояснила, що які послуги входять у цю вартість та після отримання коштів, надала квитанцію, однак, поїздку ОСОБА_6 не організувала, на дзвінки потерпілої спочатку відговорювалася, а згодом не відповідала. Пояснила, що частково ОСОБА_6 кошти відшкодувала; цивільний позов, заявлений до неї про стягнення матеріальної шкоди визнала повністю. Також у наданих суду показах пояснила, що в кінці жовтня 2018 року, точної дати не пам`ятала, вона у своєму офісі прийняла ОСОБА_8 , який мав намір оформити туристичну поїздку до Єгипту, це мали бути дві поїздки, однак, після отримання в кілька етапів грошових коштів в загальній сумі 59.000 грн., вона ніяких переговорів з тур. агентством не здійснювала, не оформила виліт і бронювання готелю, кошти отримані вклала у рахунок перекриття боргів. Оформлений договір з потерпілим не мав ніякого значення, так як поїздку вона не мала наміру організовувати. Цивільний позов, заявлений на відшкодування нею матеріальних збитків ОСОБА_8 визнала повністю.

В наданих суду показаннях також вказала, що в перших числах жовтня 2018 року до неї в офіс звернувся ОСОБА_4 , який мав намір полетіти з сім`єю в туристичну поїздку до Єгипту. Вона, потерпілому розповіла про туристичні послуги, - бронювання перельоту та готелю, оформила договір і після отримання коштів в сумі 48920 грн. ніяких послуг щодо туристичної поїздки не оформляла, та у телефонних розмовах із потерпілим пояснювала йому неправдиві відомості щодо бронювання готелю, відповідних заявок в туристичне агентство не направляла; на отримані кошти видала квитанцію, а фактично кошти витратила в рахунок погашення штрафних санкцій їй нарахованих і на боргів. Цивільний позов, заявлений на відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_4 визнала повністю.

Також, в наданих показах зазначила, що за поїздкою до Сполучених Штатів Америки до неї в офіс по АДРЕСА_2 звернувся в кінці листопада 2018 року потерпілий ОСОБА_7 ; вона мала здійснити організацію двох авіа перельотів, одну броню на суму 27.000 грн. вона оформила, а потерпілому ОСОБА_7 бронювання на авіа переліт не здійснила, незважаючи на те, що отримала від останнього 2000 доларів США і ці кошти вона останньому не відшкодувала; заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків визнала повністю.

Пояснила також, що на початку грудня 2018 року до неї в іншому офісі по АДРЕСА_3 , звернувся ОСОБА_14 з проханням оформити туристичну поїздку до Єгипту. Вона, йому пояснила умови послуг, була названа ціна послуг та після отримання від останнього грошових коштів в сумі 1000 доларів США, вона їх витратила на власні потреби повернула борги; наміру організовувати потерпілому поїздку вона не мала, в розмовах з останнім, посилалася на різні приводу неможливості бронювання перельоту.

На запитання прокурора, чітко вказала, що усвідомлювала про те, що вчиняла кримінальні правопорушення та щиро розкаюється в тому, що потерпілим завдала збитки і те що, обманювала їх, знаючи про те, що не буде їм організовувати туристичні послуг, авіа перельоти до відповідних країн на відпочинок, отримувала від потерпілих грошові кошти, які витрачала, як на власні потреби, так і в рахунок повернення боргів і сплату штрафних санкцій, їй нарахованих туристичними компаніями.

Просила її суворо не карати, врахувати те, що вона щиро у вчиненому розкаюється, сприяла слідству у розкритті злочинів; самостійно виховує малолітню дитину, сина 5 років, який часто хворіє і перебуває на диспансерному обліку; вона для розрахунку частково, як з потерпілими, так і іншими людьми продала належну їй квартиру і на даний час зареєстрованого місця проживання не має, знімає житло; в залі суду попросила вибачення в потерпілих.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи; суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також підтримав вимоги цивільного позову, вказуючи на те, що захист своїх інтересів доручив представляти адвокату ОСОБА_5 .

У відповідності до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши учасників судового провадження (сторони обвинувачення, сторони захисту), дійшов висновку, що судовий розгляд кримінального провадження, можливо провести без участі потерпілого ОСОБА_7 .

Судом, роз`яснено обвинуваченій вимогу ч. 3 ст. 349 та ч.1 ст.337 КПК України

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої ОСОБА_9 , потерпілих, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також даних протоколу огляду місця події, даних висновків судових експертиз, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Так, потерпілий ОСОБА_4 , будучи приведеною до присяги, в порядку вимог ст. 353 КПК України, в судовому засіданні надав покази про те, що в жовтні 2017 року він звернувся до ОСОБА_16 , в офісі по АДРЕСА_2 , для придбання туристичної путівки, за ціною, яка була нижчої ніж у інших туристичних фірмах; він мав намір поїхати з дружиною і дітьми до Єгипту, відпочити і оздоровитися. ОСОБА_16 розповіла про пакет туристичних послуг які вона може надати та сказала, що розрахунок може бути за кілька етапів, якщо одразу немає відповідної суми. Його це влаштовувало, було оформлено договір та після надання ним ОСОБА_9 грошових коштів, він одержував чек. Пояснив, що в період коли вони запланували поїздку, його дитина захворіла, і він в телефонній розмові про це повідомив ОСОБА_9 та попросив перенесли період перельоту; обвинувачена йому підтвердила можливість відкладення перельоту, сказавши, що за це потрібно буде доплатити 160 доларів США; він оплатив вказану суму і переліт, як згодом йому повідомила ОСОБА_9 було відкладено на 11 листопада 2018 року. За день до вильоту, ОСОБА_9 надала йому авіаквитки та бронювання готелю.

З сім`єю поїхав до м. Київ, по приїзду в аеропорт Бориспіль, йому зателефонувала ОСОБА_17 та попередила що авіа переліт перенесли на не невизначений час; відповідь чітку нададуть через кілька годин; він став в аеропорту з сім`єю чекати дзвінка обвинуваченої, однак ніякого дзвінка не було, і тоді, вранці, він з ОСОБА_18 пере телефонував до туристичної компанії, де йому було повідомлено, що квітки недійсні, а по бронюванню, в готелі на вказану ним броню, відпочивають інші люди. Почувши таку інформацію, він негайно зателефонував до ОСОБА_9 , яка йому повідомила, що вона перерахувала помилково кошти не тій компанії і мала здійснити ще одну оплату в районі 15.000 гривень для здійснення їх туру іншою туристичною компанією. Повернувшись до м. Чернівці, додатково оплатив ОСОБА_9 кошти в розмірі 15 тис грн., через термінал; згодом все ж таки йому були надані туристичні послуги і він з сім`єю, здійснити поїздку для оздоровлення дитини, в Єгипет. Кошти, які обманним шляхом в нього отримала ОСОБА_19 в сумі 49920 грн., він від останньої не отримав; цивільний позов в судовому засіданні підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити; а також просив, незважаючи на утримання обвинуваченою малолітньої дитини, покарати її суворо.

Позиція потерпілого ОСОБА_4 в частині заявленого цивільного позову, в судовому засіданні була підтримана і в його інтересах представником, адвокатом ОСОБА_5 , щодо призначення міри покарання, остання, діючи в інтересах потерпілого висловила на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 будучи приведеною до присяги, в судовому засіданні надала покази про те, що познайомилась з ОСОБА_9 , через соціальну мережу Фейсбук, з метою організації туристичної поїздки для себе та друзів, у кількості п`яти осіб поїздки до Єгипту. Звернувшись 2 жовтня 2018 року, в офіс розташований по вул.. Заньковецька, 25 м. Чернівці до ОСОБА_9 , остання з нею уклала договір, порахувала вартість туристичних послуг і нею, одразу ж було надано обвинуваченій, частину коштів у розмірі 10000 грн.; загальна ж сума послуг складала 52.503 грн.; ОСОБА_9 видала чек, а пізніше точної дати не пам`ятає, нею було передано ОСОБА_20 решта коштів та 25 жовтня 2018 року мав відбутися авіа переліт, який за незрозумілих їй причин не відбувся; в телефонній розмові з ОСОБА_9 для надання пояснень чому не відбувся переліт, остання пояснила, що туру не буде, туристична компанія їй відмовила в бронюванні і обвинувачена пообіцяла протягом місяця повернути заплачені їй кошти, але кошти повернуто їй не було, ОСОБА_9 усіляким чином ухилялася в розмовах про повернення грошей, після чого, вона, дізнавшись, що обманним шляхом обвинувачена заволоділа грішми і інших людей, звернулася до поліції. В судовому засіданні, заявлені вимоги цивільного позову підтримала, просила їх задовольнити; щодо призначення ОСОБА_9 міри покарання, висловила думку на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_10 , будучи приведеною до присяги, суду надала покази про те, що 20 вересня 2018 року по АДРЕСА_2 побачила вивіску туристичного агентства. З метою організації туристичної поїздки до Туреччини, вона звернулася в агентство, де її прийняла ОСОБА_9 , роз`яснила, що входить в послуги. Нею в той же день, було здійснено оплату у розмірі 500 доларів США і 250 євро., на що вона отримала від ОСОБА_9 товарний чек. Пояснила, що поїздка мала відбутися орієнтовно з 30 вересня по 7 жовтня 2018 року і вона очікувала документів для поїздки, а саме квитки і бронювання в готелі, однак, до завершення вказаного періоду, нічого не відбувалося, жодних квитків вона від ОСОБА_9 , не отримувала, остання, не відповідала на її телефонні дзвінки. Ближче до 30 вересня 2018 року, ОСОБА_9 передзвонила їй і повідомила, що відбувається затримка з бронюванням готелю, запропонувала обрати інший готель і взагалі інший тур, повідомила що документи бронювання і квитки будуть їй надані вже перед самим ви літом. Приїхавши до аеропорту, який точно це був день, не пам`ятала, в м. Київ, ніяких документів і квитків вона не отримала та згодом, як нею було з`ясовано, в базі даних аеропорту взагалі була відсутня на її ім`я, ім`я чоловіка і дітей, бронювання квитків на рейс, що летів до Туреччини. Зателефонувавши до ОСОБА_9 з приводу відсутності документів, остання повідомила, що сталася помилка і вона поверне їй усі кошти, нею оплачені за тур; після чого, повернувшись до м. Чернівців, вона написала заяву в правоохоронні органи. Пояснила, що кошти їй до даного часу не повернуто; цивільного позову не заявляла та з врахуванням того, що на утриманні обвинуваченої перебуває малолітня дитина, висловила думку щодо призначення ОСОБА_9 покарання, без реального її позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_11 , під присягою в залі суду надала покази про те, що за рекомендаціями своїх знайомих, які здійснювали через туристичну фірму, у якій працювала ОСОБА_9 поїздку за кордон, вона в 20-х числах вересня 2018 року звернулася до ОСОБА_9 з приводу оформлення туристичної поїздки з друзями до Об`єднаних Арабських Еміратів; вартість послуг була нижчою за інших фірм, її це влаштовувало; вона оформила договір з ОСОБА_16 і виплатила їй спочатку завдаток, а потім ще й внесла решта кошти за своїх друзів; всього вона заплатила ОСОБА_9 особисто 1150 доларів США, що у перерахунку на гривні складало 32271 грн. Тривалий час ніяких дзвінків від ОСОБА_9 з приводу поїздки не було, вона в обумовлений раніше термін виїхала на Київ, де дізналася про відсутність броні на її ім`я та інших; та коли вона особисто передзвонила останній, обвинувачена повідомила, що бронювання на авіа переліт і готель не буде. По приїзду до м. Чернівці, вона зустрілася з ОСОБА_9 , яка вибачившись, повернула їй 400 доларів США; решта з оплаченої 1150 доларів США нею суми, 750 доларів США, повернуто не було. Просила призначити ОСОБА_9 покарання на розсуд суду; пояснила, що цивільного позову не заявляла.

Потерпілий ОСОБА_14 будучи приведеним до присяги, в судовому засіданні надав покази про те, що 20 вересня 2018 року він звернувся до фірми надання туристичних послуг по вул. Гагаріна, 23 м. Чернівці, з метою організації йому туристичної поїздки із сім`єю до Єгипту, орієнтовно на січень місяць 2019 року; таким чином і познайомився з ОСОБА_9 , яка запропонувала йому тур, вартістю 1000 доларів США. Він погодився і надав особисто ОСОБА_9 аванс в розмірі 500 доларів США., обумовивши виплату решта суми через місяць. Пояснив, що протягом тривалого часу, жодної інформацію щодо організації туру, від ОСОБА_9 не надходило; в друге прийшовши до фірми ОСОБА_9 , вона запевнила що все добре і поїздка відбудеться та повідомила, що потрібно оплати другу частину вартості туру, що ним і було здійснено, він по курсу оплатив в гривня решту суми вартості поїздки, яка взагалі, не відбулася та, як йому згодом пояснила обвинувачена, у зв`язку із проблемами при оформленні документів; він зрозумів, що ОСОБА_9 його обманула і шахрайським способом заволоділа його грошима та завдані йому збитки у розмірі, по курсу долара США (на той час) 27.886 грн. йому не повернуто; цивільного позову він не заявляв; щодо визначення ОСОБА_9 міри покарання висловив думку на розсуд суду.

В судовому засіданні, будучи приведеним до присяги потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що у жовтні 2018 року він взяв на себе зобов`язання організувати два тури за кордон на відпочинок; один для друзів, інший для свого батька; саме, друзі йому порекомендували ОСОБА_16 . В офісі, по АДРЕСА_2 , він особисто познайомився з ОСОБА_9 , та після розмови і підписання двох договорів, він оплатив за кожну поїздку окремо та отримав дві квитанції. Пояснив, що в подальшому, він перевіряв туристичні компанії, з якими співпрацювала ОСОБА_9 , з`ясував, що заборгованості перед клієнтами не було; пояснив, що він особисто перевірив і сертифікати, що знаходилися на стенді в офісі ОСОБА_9 , сумнівів у нього щодо належності роботи фірми не було і як, йому пояснювали друзі, дуже швидко в цій фірми оформлялися тури. По першому туру, ОСОБА_9 пообіцяла документи - ваучери виліт на 11 листопада по другому туру на 14 листопада 2018 року; загальна сума по двох турах в нього складала 59005 грн. В показах зазначив, що ОСОБА_9 мала повідомити точні дати перельоту, однак дзвінків не було, пояснив, що ні 11.11. ні 18.11. 2018р. ніхто не полетів та як згодом з`ясувалося, бронювання на переліт ОСОБА_9 взагалі не здійснювала; після чого, він пішов в офіс до обвинуваченої і вимагав повернути кошти, однак, перед цим, він здійснював дуже багато дзвінків до ОСОБА_20 , яка розповідала йому різні історії з приводу ситуації що сталася і повернення коштів. Вказав в показах, що у 20х числах листопада йому було повернуто частину коштів, а саме - 24500 грн. вартість одного туру поїздки; решта сума 34.000 грн. повернута не була., у зв`язку із чим, він в січні 2019 року звернувся до поліції.

Цивільний позов підтримав, з врахуванням повернутих коштів та висловив думку щодо визначення ОСОБА_9 показання не пов`язаного з реальним її позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_12 під присягою, в залі суду надала покази про те, що в період з середини вересня по 27 вересня 2018 року, вона з своїм хлопцем зібралися поїхати у туристичний тур до Тайланду. В мережі Інтернет було знайдено оголошення про тур в Тайланд, вартістю 1000 доларів США; оскільки ціна дуже привабливою, вона вирішила звернутися до туристичної фірми, за адресою АДРЕСА_2 , де і познайомилася з ОСОБА_9 , якою їй було повідомлено, що організація туристичної поїздки можлива, авансова плата за бронювання авіа перельоту становитиме 200 доларів США; він оплатив вказану суму авансу обвинуваченій, а ОСОБА_9 надала чек про оплату. Пояснив, що 27 вересня 2018 року зателефонувавши обвинуваченій щоб з`ясувати організаційні питання по туру, ОСОБА_9 сказала, що потрібно оплатити решту суми вартості туру та після оплати решта коштів, ОСОБА_20 йому повідомила, що виліт запланований на 04.11.2018 року; при цьому, запевнила його, що квитки і документи для поїздки, будуть, орієнтовно в кінці жовтня. Пояснив, що станом на 01.11.2018 року, жодних документів, квитків не було і після чергового його звернення до ОСОБА_9 , остання повідомила, що тур не відбудеться, так як посередник, який мав організовувати поїздку, виявився не доброчесним; запевнила, що кошти в розмірі 1000 доларів США йому будуть повернуті, про що написала відповідну розписку; після, чого зрозумівши, що його обманули, він звернулася до поліції. Цивільний позов заявлений в суд, підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, а міру покарання визначити обвинуваченій на розсуд суду.

Кваліфікація дій обвинуваченої і призначення покарання
Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, доведена повністю та дії обвинуваченої ОСОБА_9 , вірно кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві) та ч. 2 ст. 190 КК України - заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно.

Надаючи правову оцінку діям обвинуваченої ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, суд враховує те, що шахрайство - це форма заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому шахрайство - це злочин з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди, внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб. Шахрайство вважається закінченим злочином, якщо винний заволодіває предметом злочину винятково за допомогою обману або зловживання довірою і після цього має реальну можливість розпорядитися ним як своїм. Це означає, що шахрайство передбачає такий перехід певного предмета у володіння винного, який дозволяє йому реально здійснити хоча б первісне розпорядження. Основними способами вчинення шахрайства є обман і зловживання довірою. Результатом таких дій є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього шахраєві. Розмір покарання залежить від наявності або відсутності кваліфікуючих ознак при його вчиненні.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, відповідно до статті 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього, тобто, обман - повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин. Шахрайство вважається закінченим злочином, якщо винний заволодіває предметом злочину винятково за допомогою обману або зловживання довірою і після цього має реальну можливість розпорядитися ним як своїм. Це означає, що шахрайство передбачає такий перехід певного предмета у володіння винного, який дозволяє йому реально здійснити хоча б первісне розпорядження. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення шахрайства.

В судовому засіданні було установлено і дане вбачається відповідно, з показів потерпілих, що вони кошти ОСОБА_9 передавали добровільно; їх було переконано в обов`язковості передачі грошей для організації проведення, відповідних туристичних поїздок за кордон і послуг, що при цьому надаються.

Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_9 за кваліфікуючими ознаками, стороною захисту не оспорювалась ; в судовому засіданні достовірно встановлено, що умисел обвинуваченої був спрямований саме на заволодіння коштами потерпілих, відповідно вчиненим повторно та обвинувачена вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_21 покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, фактичні обставини справи, особу винної та відношення обвинуваченої до скоєного, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання, відповідно думку потерпілих щодо призначення їй покарання. Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, обираючи обвинуваченій ОСОБА_9 міру покарання, суд, приймає до уваги те, що вчинене нею кримінальне правопорушення належить до категорії тяжких злочинів

Також, судом враховуються і дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, по місцю проживання характеризується позитивно, працює приватним підприємцем, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога, її молодий вік, те, що внаслідок розлучення, самостійно виховує дитину малолітнього віку, сина ОСОБА_22 , 2015 року народження, який за дослідженими медичними документами має ряд хронічних захворювань, часто лікувався в стаціонарі та перебуває на диспансерному обліку, матеріальна шкода завдана злочином потерпілим ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , Череп частково відшкодована; ОСОБА_9 у зв`язку з продажем належної їй на праві власності квартири по АДРЕСА_4 , реєстрації місця проживання, на даний час не має, з дитиною, як пояснила в засіданні мешкає в орендованій квартирі; в залу суду попросила вибачення в потерпілих.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , відповідно до ст. 66 КК України суд відносить - щире каяття і активне сприяння обвинуваченої у розкритті злочинів, часткове відшкодування завданих збитків. Обставин, які б обтяжували покарання, згідно ст.. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення ОСОБА_9 та запобігання вчиненню нею нових правопорушень є кримінальне покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді громадських робі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді у виді позбавлення волі. При цьому, суд виходить з того, що згідно ст. 61 КК України (п.3) обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до 14 років. Статею 72 КК України визначені правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення застосовуються судом при призначенні покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків. У частинах 1, 2, 3 і 4 ст. 72 КК України визначено співвідношення між різними видами покарань, яке застосовується судом при переведенні менш суворого виду покарання в більш суворий вид покарання. При складанні покарань за правилами ст. 72 ч. 1 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів, менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з співвідношення, що одному дню обмеження (позбавлення) волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Разом з тим, враховуючи характер вчиненого злочину та особу обвинуваченої, наявність у неї складних життєвих обставин, відсутність житла, а також і те, що ОСОБА_9 самостійно виховує малолітню дитину, яка перебуває внаслідок складного діагнозу захворювання на диспансерному обліку, часто хворіє, з врахуванням думки потерпілих щодо визначення обвинуваченій покарання не пов`язаного із реальним позбавленням волі, окрім потерпілого ОСОБА_25 , суд вбачає доцільним звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд, також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України. (постанова Верховного Суду від 07.06.2018 р. (справа № 203/921/16-к).

Вирішення цивільних позовів, питання вирішення речових доказів
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

В судовому засіданні, встановлено, що до початку судового розгляду потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно, цивільними позивачами було заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 на їх користь матеріальну і моральну шкоду і не заперечувалося проти задоволення цивільних позовів в повному обсязі, а також заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_9 відповідної суми за оплату надання правових послуг, у розмірі 11267,10 грн.

Отже, суд із врахуванням обставин вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, доказів по справі у їх сукупності, особи обвинуваченої та її матеріального стану, а також з врахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (із змінами і доповненнями), де визначено, що «у разі заподіяння особі майнової шкоди неправомірно вчиненими діями, злочином, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини».

Позовні вимоги потерпілих, відповідно, мотивовано положеннями ст. 1166, 1177, 1199 ЦК України.

Вимогами ст. 116 ЦК України передбачено, що завдана майну фізичної особи злочином шкода, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ст. 1177 ЦК України передбачено, що відшкодування, шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення відшкодовується відповідно до закону.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 цивільні позови ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнала в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Що стосується заявленої вказаними потерпілими моральної шкоди, то суд вважає, що належними доказами моральна шкода у розмірі 50000 грн. цивільними позивачами ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підтверджена; відповідних доказів завданої їм відповідно моральної шкоди суду не надали, не обґрунтували доведеність розмірі, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині, останнім слід відмовити.

Розмір заявлений в 50000 грн. моральної шкоди цивільним позивачем ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню із стягненням з цивільного відповідача ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 - 10.000 грн. моральної шкоди.

У пункті 7 ч. 1 ст. 368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Стягненню з ОСОБА_9 підлягають і витрати на правову допомогу, документально підтвердженні актами виконаних робіт і угодами про надання правової допомоги в розмірі обумовленому цивільними позивачами ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожного 11267.10 грн.

У випадку вирішення питання щодо процесуальних витрат, суд має чітко дотримуватись вимог Глави 8 КПК України, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування.

Зокрема, у ст. 120 КПК України закріплені положення щодо витрат на правову допомогу. Витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, регулюються ст. 121 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Суд, зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер правовідносин, що склалися між учасниками, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування. Роз`яснення терміна "правова допомога" надане КСУ у п. 3.2 мотивувальної частини Рішення від 30 вересня 2009 р. № 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням ОСОБА_26 щодо офіційного тлумачення положень ст. 59 Конституції України. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складання позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має платити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у . праві сторона зробила про це відповідну заяву.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_9 не обиралися. Клопотання прокурором про застосування до обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу не надходило.

Речові докази в рамках кримінального провадження підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Обґрунтованість, законність і вмотивованість судового рішення обумовлена і в правових позиціях ВП Верховного Суду від 03.07. 2019 року (справа № 288/1158/16к).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною за ст.190 ч.1, ч. 2 КК України та призначити їй наступне покарання:

- за ст. 190 ч. 1 КК України у вигляді - 200 годин громадських робіт.

- за ст. 190 ч. 2 КК України у вигляді двох років 6 місяців позбавлення волі

На підставі ст. 72 ч. 1 КК України перевести призначенне покарання у вигдялі 200 годин гродських робіт у позбавлення волі (200:8), що відповідає 25 дням.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбуття призначеного судом основного покарання, якщо вона протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.2-4 ст. 76 КК України, зокрема: - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, без дозволу органу пробації періодично з`являтися на реєстрацію до вказаного органу та повідомляти орган пробації про зміну місця свого фактичного проживання і місця роботи.

Речові докази, за постановою слідчого відповідно, від 18.03.2019 року, від 03.04.2019р. договори про надання туристичних послуг товарні чеки, добровільно видані відповідно потерпілими: ОСОБА_27 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_12 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 (ІПК НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_12 ( АДРЕСА_5 ) - 28.142.82 грн. - матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Цивільний позов потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 (ІПК НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 ) - 52.504 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та 11267.10 грн. витрат за надання правової допомоги, документально підтверджених.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 ) про стягнення 50.000 грн. моральної шкоди відмовити.

Цивільний позов потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 (ІПК НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 48.920 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення; 10.000 моральної шкоди та 11267.10 грн. витрат з надання правової допомоги, документально підтверджених.

В задоволенні решта позовних вимог відмовити.

Цивільний позов потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 (ІПК НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 56.210 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та 11267.10 грн. витрат за надання правової допомоги, документально підтверджених.

В задоволенні позовних вимог про стягнення 50.000 грн. моральної шкоди відмовити.

Цивільний позов потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 (ІПК НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_8 59.005 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та 11267.10 грн. витрат з надання правової допомоги, документально підтверджених.

В задоволенні позовних вимог про стягнення 50.000 грн. моральної шкоди відмовити.

Вирок суду може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку, негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя: ОСОБА_1