Справа №487/2603/20
Провадження №1-кс/487/3590/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , в присутності підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_7 , за погодженням з заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000436 від 06.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

29.05.2020 слідчий Другого СВ СУ ТУ ДБР у місті Миколаєві ОСОБА_7 , за погодженням з заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що в проваджені Другого СВ СУ ТУ у м. Миколаєві перебувають матеріали кримінального провадження за №0000436 від 06.05.2020 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Так, ОСОБА_4 , будучи начальником сектору кримінальної поліції Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, підозрюється у перевищенні службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, що супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

28.05.2020 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Крім того, в клопотанні вказано, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив задовольнити клопотання.

В судовому засіданні захисники заперечували щодо задоволення клопотання та просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки вважали, що підозра необґрунтована та безпідставна.

Підозрюваний в судовому засіданні вину не визнав, оскільки вказаного кримінального правопорушення не вчиняв.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суддя вважає, що вказане клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві перебувають матеріали кримінального провадження за №0000436 від 06.05.2020 за підозрою ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що наказом начальника ГУНП в Миколаївській області полковника поліції ОСОБА_12 від 09,12.2019 за №529/ОС, ОСОБА_4 призначено на посаду начальника сектора кримінальної поліції Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

У свою чергу, ОСОБА_4 прийняв Присягу на вірність Українському народові.

Статтями 3, 8, 19, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції, окрім іншого, є надання поліцейських послуг у сферах охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності.

У своїй діяльності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція, відповідно до покладених на неї завдань, окрім іншого, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Служба в поліції, відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», окрім іншого, принципами діяльності поліції є дотримання прав і свобод людини. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання. У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності. У разі виявлення таких дій поліцейський зобов`язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування відповідних злочинів, вчинених поліцейськими, у діяльності поліції забороняються будь-які привілеї чи обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, правоохоронними органами є органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» капітан поліції ОСОБА_4 прийняв присягу працівника Національної поліції України вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Під час службової діяльності начальник СКП Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 у своїй службовій діяльності керується та повинен знати Конституцію України і закони України, Укази Президента України та розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти МВС України та Національної поліції України, основні засади державної політики у сфері діяльності поліції, правила ділового етикету та професійної етики.

Так, начальник сектору кримінальної поліції Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , підозрюється в тому, що будучи службовою особою правоохоронного органу відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 КК України та примітки 1 до ст. 364 КК України, діючи умисно, всупереч вимогам ст.ст. 1, 2, 3, 7, 18, 23, 59 Закону України «Про Національну поліцію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з погрозою застосування насильства, а також із застосуванням насильства що супроводжувалось болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, вчинив умисний тяжкий злочин за наступних обставин.

Так, слідчими слідчого відділення Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000290 від 18.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-1 КК України.

Під час проведення 19.03.2020 огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим вилучено електрообладнання моделі «Аsic Bitmain Antminer» в загальній кількості 544 прилади та незаконно встановлений трансформатор ВА (А37).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2020 накладено арешт на вилучене 19.03.2020 під час огляду місця події електрообладнання моделі «Аsic Bitmain Antminer» в загальній кількості 544 прилади та незаконно встановлений трансформатор ВА (А37).

Надалі ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м, Миколаєва від 17.04.2020 у вказаному кримінальному проваджені надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_13 у квартирі АДРЕСА_2 .

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 17.04.2020, під час розслідування кримінального провадження № 0000290 від 18.03.2020 за ч. 1 ст. 188- 1 КК України оперативним шляхом встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_13 за місцем мешкання якого знаходиться комп`ютерне обладнання, за допомогою якого останній здійснював адміністрування вилученого в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , комп`ютерного обладнання моделі «Аsic Bitmain Antminer» для функціонування якого здійснював крадіжку електроенергії, чим спричинив матеріальні збитки.

Під час проведення обшуку у квартирі ОСОБА_13 виявлено та вилучено мобільні телефони, банківські картки, комп`ютерне обладнання та інше майно.

Після проведення обшуку у квартирі, приблизно о 11:20 хвилин 21.04.2020, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, співробітниками Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області доставлено ОСОБА_13 до приміщення Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вулиця Новозаводська, будинок 10А,

Надалі начальник сектору кримінальної поліції Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 провів ОСОБА_13 на третій поверх та завів до службового кабінету будівлі Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, на дверях якого містилась табличка з пояснювальним написом про те, що кабінет займає начальник сектору кримінальної поліції ОСОБА_4 .

Так, приблизно о 11:40 год. 21.04.2020, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник спільний злочинний умисел, спрямований на перевищення своїх службових обов`язків, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувалися насильством, погрозою його застосування, а також вчиненням болісних і таких, що ображають особисту гідність потерпілого, дій бажаючи злочинним шляхом підвищити рівень розкриття ними злочинів та отримати інформацію від ОСОБА_13 інформації щодо реального власника комп`ютерного обладнання моделі «Аsic Bitmain Antminer», вилученого під час досудового розслідування кримінального провадження №0000290 від 18.03.2020 за ч. 1 ст. 188-1 КК України.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, 21.04.2020 приблизно у період часу з 14:00 год. до 18:00 год., перебуваючи у приміщенні Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, спільно, за попередньою змовою групою осіб, явно виходячи за межі наданих їм повноважень, погрожуючи застосувати насильство до потерпілого, примусили ОСОБА_13 присідати та віджиматись від підлоги, вчинивши таким чином дії, що ображають особисту гідність потерпілого.

Після чого, бажаючи злочинним шляхом підвищити рівень розкриття ними злочинів та отримати інформацію від ОСОБА_13 інформації щодо реального власника комп`ютерного обладнання моделі «Аsic Bitmain Antminer», вилученого під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000290 від 18.03.2020 за ч. 1 ст. 188-1 КК України, без наявності опору з боку ОСОБА_13 та його дій, що можуть бути розцінені, як напад, або такі, що створюють загрозу їх життю та здоров`ю, застосували до ОСОБА_13 , заходи фізичного впливу, шляхом нанесення ударів руками та ногами по голові, ногам, грудній клітині та сідниці потерпілого у наступній послідовності.

Так, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, який розташований на третьому поверсі Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, ОСОБА_4 наніс один удар рукою стиснутою у кулак в область грудної клітини потерпілого ОСОБА_13 та правою ногою в область сідниці потерпілого.

У подальшому приблизно о 14:30 год. 21.04.2020, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 провів ОСОБА_13 на другий поверх будівлі Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області та завів до службового кабінету, на якому міститься табличка з написом про те, що вказаний кабінет займає оперуповноважений сектору кримінальної поліції Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 .

Перебуваючи у вказаному кабінеті, продовжуючи спільний з ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , злочинний умисел, спрямований на перевищення своїх повноважень, ОСОБА_11 наніс у загальній кількості не менше 10 (десяти) ударів своєю ногою в область лівої ноги потерпілого ОСОБА_13 .

Від спричинених тілесних ушкоджень, ОСОБА_13 впав на підлогу, після чого ОСОБА_11 продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу став наносити удари ногами в область тулубу останньому.

У подальшому, ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , на виконання спільного злочинного умислу, демонструючи перевагу перед потерпілим, приєднались до протиправного нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 та почали наносити потерпілому ОСОБА_13 удари руками та ногами в область грудної клітини, голови та тулубу.

Так, перебуваючи у вказаному службовому кабінеті, який займає оперуповноважений ОСОБА_14 , продовжуючи спільний злочинний умисел, спрямований на перевищення своїх повноважень, ОСОБА_10 наніс у загальній кількості 3 (три) удари руками стиснутими у кулак в область грудної клітини потерпілого ОСОБА_13 .

Продовжуючи спільний злочинний умисел, спрямований на перевищення своїх службових повноважень, ОСОБА_9 , перебуваючи у службовому кабінеті, який займає оперуповноважений ОСОБА_14 у приміщенні Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, наніс спочатку 1 (один) удар своєю правою рукою в область потиличної ділянки голови потерпілого ОСОБА_13 , який на момент нанесення вказаних ударів сидів на стільці за столом. Від спричинених тілесних ушкоджень, ОСОБА_13 , впав на поверхню столу, після чого ОСОБА_9 знову наніс 1 (один) удар своєю правою рукою в область потиличної ділянки голови останнього.

У свою чергу потерпілий ОСОБА_13 , від отриманих тілесних ушкоджень відчув нестерпний біль, однак побоюючись за своє життя та усвідомлюючи переваги працівників поліції над собою та серйозність намірів ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не міг чинити опір та зупинити вчинені відносно нього протиправні дії.

Внаслідок явно незаконних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які виразилися у перевищенні останніми влади та службових повноважень відносно ОСОБА_13 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді гематоми потиличної ділянки голови, обширного синця лівого стегна, лівої гомілки, припухлості лівого колінного суглобу, струсу головного мозку, які утворилися від численних ударів тупими предметами, якими могли бути руки, ноги та інші предмети, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я, а також завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам потерпілого, яка виразилась у порушенні ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а також у порушенні вимог ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо безумовної заборони нелюдського і такого, що принижує гідність, поводження і покарання.

28.05.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджуються:

- заявою ОСОБА_13 про вчинення відносно нього кримінальних правопорушень 21.04.2020 співробітниками Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 07.05.2020, який детально повідомив про обставини спричинення йому 21.04.2020 у приміщенні Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області тілесних ушкоджень;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що 21.04.2020 приблизно о 18:00 год. він на своєму власному автомобілі виконував заказ таксі на базі «994» та біля приміщення Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області до нього у салон присів молодий хлопець. При цьому вказаного молодого хлопця із відділення поліції супроводжував інший чоловік, який притримував іншого, оскільки той шкутильгав на одну ногу. Він його відвіз до будинку АДРЕСА_3 ;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 , які підтвердили факт госпіталізації 21.04.2020 ОСОБА_13 до лікарні та зазначили, що під час розмови останній повідомив про те, що виявлені тілесні ушкодження йому спричинили співробітники Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області;

- інформацією ФОП ОСОБА_18 «Ідеальне таксі 994» на запит про надходження виклику о 18:03 год. 21.04.2020 з мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить підозрюваному ОСОБА_11 , на адресу АДРЕСА_4 та кінцева зупинка проспект Центральний, буд. 185;

- висновком експерта №512 від 15.05.2020 щодо отримання ОСОБА_13 тілесних ушкоджень у вигляді гематоми потиличної ділянки голови, обширного синця лівого стегна, лівої гомілки, припухлості лівого колінного суглобу, струсу головного мозку, які утворилися від численних ударів тупими предметами, якими могли бути руки, ноги та інші предмети, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я;

- протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 15.05.2020, під час проведення яких потерпілий ОСОБА_13 впізнав співробітників поліції (Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області та курсанта НАВС), які спричиняли йому тілесні ушкодження 21.04.2020 у приміщенні Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.04.2020 з потерпілим ОСОБА_13 , спеціалістами та двома понятими;

- висновком експерта №79 від 22.05.2020, яким встановлено, що на накопичувані на магнітних жорстких дисках наданого на дослідження відеореєстратора Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області виявлено відеозаписи за період з 11 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. 21.04.2020;

- висновком експерта №563 від 26.05.2020;

- іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

За такого, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, відповідальність за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк до восьми років, що згідно ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить наступне: зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше не судимий, підозрюється у скоєнні тяжкого злочину.

Слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати та спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і є помірною для підозрюваного, виходячи із вищезазначених досліджених доказів. А також слідчий суддя вважає, що при такому визначеному розмірі застави, перспектива її втрати буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про те, що за матеріалами справи відсутні будь-які докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, а також про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя з`ясовує про обставини підозри в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так, з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, і закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. Висновки, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного не містять. Не виявлено таких обставин і при розгляді вищевказаного клопотання слідчим суддею.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_7 , за погодженням з заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000436 від 06.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 26.07.2020 року .

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить ?168160 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі державної установа, в якій він утримується.

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа цієї державної установи негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати до слідчого за його першою вимогою,

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 26.07.2020 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1