ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/155/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2019 про арешт майна по кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000749 від 23.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, -
в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2019 клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудового розслідування злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську області, прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про арешт майна задоволено.

Накладено арешт на матеріальні об`єкти, які були вилучені в ході проведення слідчих дій, а саме в ході особистого обшуку ОСОБА_7 під час затримання останнього 01.12.2019 в порядку статті 208 КПК України та проведенні інших слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000749 від 23.11.2019, а саме на: грошові кошти на загальну суму 73 500 грн; грошові кошти, а саме: 3 купюри номіналом 50 грн, 1 купюра номіналом 20 грн; 1 купюра номіналом 10 грн; 1 купюра номіналом 2 грн; мобільний телефон «SAMSUNG GALAXY S10+» SM-69750 (imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ); сім-картка оператора мобільного зв`язку ТОВ «LifeCell Україна» з номером НОМЕР_3 , сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», номеру не встановлено; банківські картки «ПриватБанк» у кількості 4 шт. з наступними номерами: НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; грошові кошти в сумі 1000 грн.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2019; клопотання прокурора про арешт майна повернути прокурору.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що клопотання в порядку статті 132 КПК України необхідно подавати до місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування, а не за місцем знаходження того чи іншого адміністративного приміщення цього органу досудового розслідування, а також за місцем знаходження певного слідчого.
Оскільки орган досудового розслідування знаходиться у м. Полтава, вул. Соборності, 37, Московський районний суд м. Харкова не є судом, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а тому з урахуванням зазначеного та у відповідності до частини 3 статті 172 КПК України слідчий суддя мав би повернути клопотання про арешт майна прокурору ОСОБА_6 . Однак, слідчий суддя не врахував зазначені положення законодавства України та фактичні обставини і розглянув клопотання за наявності очевидного порушення територіальної підсудності, тобто за межами наданих повноважень.
Крім цього, зазначав, що з тексту поданого клопотання прокурора не вбачається, що кримінальним правопорушенням, яке йому інкримінується завдано будь-кому шкоду, та, відповідно її розмір.
Також суд не звернув уваги на те, що у розумінні статей 98, 170 КПК України не є речовим доказом мобільний телефон, банківські картки «ПриватБанк». Зазначені матеріальні об`єкти самі по собі не є знаряддям кримінального правопорушення, що підтверджується викладом у клопотанні прокурора фактичних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення. Слідчим суддею не взято до уваги те, що доказом може бути лише інформація, що міститься у телефоні та сім-картках, і яку можна скопіювати, отримати в результаті витребування відповідної інформації з телекомунікаційних систем. Доказом також може бути не самі банківські картки, а інформація про рух коштів на банківських рахунках.
Крім цього, ОСОБА_7 зазначав, що розгляд клопотання прокурора у суді першої інстанції відбувся за його відсутності, про розгляд клопотання ні йому, ні його захиснику не було повідомлено, внаслідок чого були порушені його права та він був позбавлений можливості висловити свої доводи та аргументи, надати суду докази.
Вислухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Як вбачається з наданих суду матеріалів у провадженні ТУ ДБР, розташованим у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000749 від 23.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що підставами для реєстрації відповідних відомостей до ЄРДР слугували матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, а саме: працівник одного з правоохоронних органів Харківської області вимагає неправомірну вигоду від особи для себе за невчинення дії з використанням наданої влади чи службового становища.
Досудовим розслідування встановлено, що 15.11.2019 у СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області зареєстровано кримінальне провадження № 0005206 за частиною 1 статті 190 КК України за заявою ОСОБА_9 щодо того, що невстановлена особа шляхом зловживання довірою заволоділа грошима останнього, чим завдано матеріальну шкоду заявнику, проведення якого доручено слідчому СВ Київського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_7
18.11.2019 приблизно о 12:30 год. за місцем мешкання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 прийшов ОСОБА_9 , слідчий СВ Київського ВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_7 та інші невстановлені у ході досудового розслідування особи, які зазначили, що вони є оперуповноваженими працівниками Київського ВП ГУНП у Харківській області, які повідомили ОСОБА_10 , щоб останній збирав речі та їхав з ними до Київського ВП ГУНП у Харківській області оскільки стосовно нього проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні.

У подальшому, хвилюючись за своє життя та здоров`я ОСОБА_10 зробив те, що йому було сказано працівниками поліції та поїхав разом із ними до Київського ВП ГУНП у Харківській області, у приміщенні якого слідчим ОСОБА_7 було зазначено ОСОБА_10 , що для вирішення питання та закриття відповідного кримінального провадження останній повинен надати йому неправомірну вигоду у розмірі 5000 доларів США. При цьому, ОСОБА_7 зазначив, що ці грошові кошти ОСОБА_10 повинен принести в цей же день, оскільки у подальшому сума неправомірної вигоди буде рости.

Водночас, усвідомлюючи протиправність наведених вище вимог ОСОБА_7 , ОСОБА_10 22.11.2019, з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_7 , звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою. Після чого дії, які ОСОБА_10 вчиняв за вказаним фактом, здійснювалися під контролем правоохоронних органів.

Надалі, 26.11.2019, приблизно о 21 год. 40 хв., ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, з корисливих мотивів та з метою особистого забезпечення, діючи умисно, з використанням наданого службового становища, зустрівся з ОСОБА_10 біля вхідних дверей у квартиру за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , та знов висунув ОСОБА_10 вимогу надання йому неправомірної вигоди у виді грошових коштів вже у сумі 6000 доларів США за закриття кримінального провадження №0005206. Крім того, ОСОБА_7 у категоричній формі було зазначено, що у разі якщо ОСОБА_10 йому не надасть необхідних грошових коштів, то він повідомить останнього про підозру у вчинені злочину та обере запобіжний захід.

01.12.2019 близько о 11 год. 08 хв. ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, з корисливих мотивів та з метою особистого забезпечення, діючи умисно, з використанням наданого ОСОБА_7 становища, зустрівся з ОСОБА_10 у дворі будинку АДРЕСА_2 та отримав від останнього грошові кошти у розмірі 75000 грн. за не притягнення до кримінальної відповідальності.

В подальшому, співробітниками правоохоронних органів було припинено злочинну діяльність ОСОБА_7 та 01.12.2019 близько 12:20 його затримано у дворі будинку 69-А за адресою: м. Харків, проспект Тракторобудівників в порядку статті 208 КПК України.

02.12.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукування матеріальних об`єктів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, у вказаному кримінальному провадженні проведено ряд невідкладних першочергових слідчих дій.

Так, під час особистого обшуку ОСОБА_7 , який проводився 01.12.2019 в ході затримання останнього, у порядку статті 208 КПК України було виявлено та вилучено грошові кошти загальною сумою 73 500 грн; грошові кошти, а саме: 3 купюри номіналом 50 грн, 1 купюра номіналом 20 грн; 1 купюра номіналом 10 грн; 1 купюра номіналом 2 грн; мобільний телефон «SAMSUNG GALAXY S10+» SM-69750 (imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ); сім-картка оператора мобільного зв`язку ТОВ «LifeCell Україна» з номером НОМЕР_3 , сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», номеру не встановлено; банківські картки «ПриватБанк» у кількості 4 шт. з наступними номерами: НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; грошові кошти в сумі 1000 грн.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва досудового розслідування злочинів у сфері службової діяльності, яке здійснюється слідчими територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область, прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 02.12.2019 вищезазначені вилучені предмети та речі визнані речовими доказами.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), тобто з метою збереження речових доказів.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, під час розгляду клопотання прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ті обставини, які встановлені слідством на даний час дають достатні правові підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки під час розгляду клопотання у слідчого судді були усі підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, та яке може бути речовими доказами.
З врахуванням встановлених обставин та виходячи із положень статей 98, 170, 173 КПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на даний момент існує, відповідно до вимог статті 170 КПК України, сукупність підстав вважати, що вилучене 01.12.2019 під час особистого обшуку ОСОБА_7 майно, речі та грошові кошти можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки мають ознаки речових доказів, і для забезпечення їх збереження необхідно накласти на нього арешт, вид якого відповідає положенням частини 2 статті 173 КПК України.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення слідчим суддею правил підсудності під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна колегія суддів зазначає, що враховуючи місцезнаходження органів досудового розслідування ТУ ДБР у м. Полтаві, крім іншого, за адресою: м. Харків, вул. Світла, 5, що є територією Московського району м. Харкова, зазначене клопотання може бути розглянутослідчим суддею Московськог районного суду м. Харкова.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо не виклику у судове засідання підозрюваного та його захисники заслуговують на увагу. Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що реалізація права підозрюваного та його захисника на участь у судовому засіданні з приводу розгляду клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному проваджені, забезпечено при розгляді поданої ОСОБА_7 апеляційної скарги, де він мав можливість висловити свою думку з приводу доводів поданого прокурором клопотання.

Інші доводи апеляційної скарги, які давали б беззаперечні підстави суду апеляційної інстанції прийти до висновку про відсутність необхідності в накладенні арешту на вказане майно, відсутні.
З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.

Також судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень статті 174 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав, передбачених частиною 3 статті 170 КПК України, для арешту майна не підтверджені матеріалами справи.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам частини 1 статті 173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2019 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -
Судді: