Справа №613/367/17 Провадження № 1-кп/613/64/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2020 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження №0000863 від 21 жовтня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта базова загально-середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
13 грудня 2013 року Богодухівський районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
10 квітня 2014 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 297, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим терміном 3 роки;
19 січня 2017 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта професійно-технічна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
19 лютого 2003 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
21 жовтня 2004 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, ст. 96 КК України - лікування від наркоманії;
07 жовтня 2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з іспитовим строком 2 роки;
20 березня 2014 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;
14 жовтня 2014 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік;
08 лютого 2017 року Ленінським районним судом м. Харків за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту;
13 квітня 2017 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, 70 КК України до 3 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з підстав, викладених в письмовому клопотанні, копія якого була вручена обвинуваченим.

Зазначив, що строк дії запобіжного заходу спливає 24 лютого 2020 року, обставини, які були раніше враховані при обранні запобіжного заходу не змінились, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не змінились та не зникли. Ризики переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та впливу на потерпілих продовжують існувати на даний час, оскільки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, раніше неодноразово судимі, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, а потерпілі і свідки у провадженні ще не допитані.
Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора та продовження відносно нього строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував з підстав необґрунтованості, заявив клопотання про зміну йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування свого клопотання посилався на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, в той час як домашній арешт є запобіжним заходом, який також передбачає обмеження свободи пересування особи шляхом її ізоляції в житлі. Просив врахувати дані про його особу, наявність родини батька та його співмешканки та факт надмірно тривалого перебування під вартою.
Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 також проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вважав, що в клопотанні не наведено обґрунтувань щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а зазначені в клопотанні ризики не обґрунтовані. Також звернув увагу, що потерпілий ОСОБА_9 вже був допитаний в судовому засіданні, а фактичні обставини щодо дій відносно потерпілого ОСОБА_10 обвинувачені не оспорюють. Просив відмовити у продовженні тримання ОСОБА_6 під вартою та задовольнити його клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_5 також просили змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що він має постійне зареєстроване місце проживання в Богодухові.
Потерпілий ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора, проти зміни запобіжних заходів на домашній арешт заперечували.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, розглянувши клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року скасовано вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 22.03.2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , та призначено новий розгляд справи у суді першої інстанції. Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін, строк його дії продовжено до 10 листопада 2019 року, включно.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2019 року строк запобіжного заходу продовжено до 06 січня 2020 року включно.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року строк запобіжного заходу продовжено до 24 лютого 2020 року включно.

Вирішуючи клопотання прокурора та обвинувачених суд зазначає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше неодноразово судимі, в тому числі за злочини проти власності, що свідчить про їх схильність до злочинної діяльності, та підтверджує наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачені зазначили, що не оспорюючи фактичних обставин справи, вони оспорюють розмір заподіяної шкоди, та як наслідок правову кваліфікацію, оскільки розмір шкоди було встановлено лише зі слів потерпілого. Отже ризик впливу на інших учасників провадження також продовжує існувати, оскільки розгляд по суті не закінчено, був допитаний тільки потерпілий ОСОБА_9 , водночас свідки не були допитані в судовому засіданні.

Щодо ризику ухилення від суду, то в розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, при цьому суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того, суд зазначає, що незважаючи на те, що ризик ухилення від суду з часом зменшується у зв`язку з включенням строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, для зміни запобіжного заходу на більш м`який необхідно щоб існуючі ризики зникли або суттєво зменшились, також необхідне ретельне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою.

При цьому доводи обвинувачених та їх захисників про те, що достатнім запобіжним заходом для нього буде домашній арешт, обґрунтовані фактично лише тривалістю утримання під вартою та наявністю постійного місця проживання, тобто даними про особу, які вже раніше були враховані судом, водночас нових даних, які б характеризували особу або свідчили про суттєве зменшення чи зникнення врахованих ризиків, суду не надано.

Крім того, суд зауважує, що тримання особи під вартою є виправданим, якщо конкретні обставини дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими обставинами є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень.
Також при розв`язанні заявлених клопотань суд бере до уваги, що своїм рішенням він повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, виходячи з мети та підстав застосування запобіжних заходів, встановлених законом, враховуючи відомості про особи обвинувачених, які не змінились з моменту обрання запобіжного заходу, беручи до уваги той факт, що майже не зменшились ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу, а також враховуючи, що судове провадження не завершено, суд доходить висновку, що на сьогоднішній день саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечує належне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, тому вважає за необхідне продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 371, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Богодухівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури задовольнити.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити до 23 квітня 2020 року включно.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою продовжити до 23 квітня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом семи днів з моменту її проголошення, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали

Суддя