Номер провадження: 11-сс/813/503/20
Номер справи місцевого суду: 521/4245/20 1-м/521/43/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про екстрадиційний арешт ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.03.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №2 відносно:
ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Стамбул (респ. Туреччина), громадянина респ. Туреччини, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох дітей 2006, 2002 та 2003 р.н., без реєстраційного обліку на території України, проживаючого: АДРЕСА_1 , проживаючого в м. Одесі, згідно договору найму, по АДРЕСА_2 , на території України раніше не судимого;
- про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюдля забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою у відношенні ОСОБА_13 .
Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу задоволено.
Змінений відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20 год. однієї доби до 08 год. наступної доби із забороною залишати житло яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , починаючи з 19.03.2020 року з перевіркою наявності підстав для продовження застосування запобіжного засобу не рідше одного разу на два місяці але не більше строку встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України.
Також на ОСОБА_7 покладені наступні обов`язки: не відлучатися з м. Одеси без дозволу прокурора або слідчого судді; повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі невиконання покладених судом обов`язків до ОСОБА_7 може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
ОСОБА_7 звільнено з-під варти негайно, в залі суду.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, вказав, що ним, при вирішенні питання щодо доцільності продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 прийняті до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, які зменшують ступінь ризику переховування від суду, а саме: наявність дружини та трьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми, постійного місця проживання, стан здоров`я, а також здійснення перевірки щодо визнання ОСОБА_14 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, слідчий суддя прийшов до висновку, що такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою є занадто суворим та наявні достатні підстави для зміни ОСОБА_15 запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час доби.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі керівник Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне.
- слідчим суддею відповідно до ст. 585 КПК України, не врахований факт тяжкості покарання та вчинення кримінального правопорушення, оскільки згідно наданих матеріалів ОСОБА_14 розшукується для відбуття покарання у вигляд 6 років позбавлення волі за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, проте вказані вимоги закону були проігноровані судом першої інстанції;
- в судовому засіданні ОСОБА_14 , вказав про те, що йому було відому про кримінальне переслідування, однак він поїхав із Албанії з метою уникнення кримінальної відповідальності, та до моменту затримання ніколи не був на території України, тому жодних соціальних зв`язків у нього немає; місцезнаходження дітей на даний час в респ. Туреччина; до суду не надано оригіналів документів, як посвідчують особу дітей; договір оренди житла, за яким слідчим суддею застосований запобіжний захід, укладений у той час, коли ОСОБА_14 перебував під вартою; стороною захисту не були надані документи, які і свідчили про те, що ОСОБА_14 не може за станом здоров`я утримуватись під вартою, а лише надані документи, відповідно до яких мало бути проведено обстеження останнього; звернення за захистом в Україні - це процедура, якою доволі часто користуються затриманні в порядку видачі особи, та вона не є підставою для звільнення особи з-під варти;
- враховуючи те, що у матеріалах запиту вже міститься рішення компетентного органу запитуючої держави про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке не може піддаватися сумніву на території України, прокурор не повинен доводити наявність ризиків, оскільки вони вже були доведені прокурором на території запитуючої держави.
У зв`язку з викладеним, керівник Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до прийняття рішення про його видачу на запит іноземної держави, та її фактичну передачу компетентним органам Албанської республіки.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, натомість, ОСОБА_14 та його захисник надали письмові заперечення на зазначену апеляційну скаргу прокурора, які підтримали в повному обсязі та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
В свою чергу, приписи ч.ч. 1 та 2 ст. 585 КПК України встановлюють, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК України, особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
Як вбачається із матеріалів провадження, Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_15 , вчинений на території респ. Албанія, відповідає злочину, передбаченому ст. 190 КК України, та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк, більше, ніж 1 рік.

Визначені ст. 49 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, а також передбачені ст. 80 КК України строки давності виконання вироку не закінчилися, оскільки відповідно до наданих документів датою вчинення інкримінованого ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ) злочину вказано період 2016 року.

В матеріалах справи міститься запит Міністерства юстиції респ. Албанія від 24.11.2019 про видачу ОСОБА_7 з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 143/3 КК Республіки Албанія (шахрайство, що спричинило тяжкі наслідки), який отриманий Міністерством юстиції України 25.11.2019 року. За дорученням Міністерства юстиції України, прокуратурою Одеської області проводиться екстрадиційна перевірка.

Натомість, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді та звертає увагу на те, що ОСОБА_17 - дружина ОСОБА_7 звернулась із заявою- анкетою до Головного управління ДМС України в Одеській області про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

При цьому, 02.03.2020 вона отримала довідку про звернення за захистом в Україні № 011341. Окрім того, ОСОБА_14 на території України має тимчасове місце проживання на території України, одружений, потребує медичної допомоги, протягом часу перебування на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про наявність в останнього міцних соціальних зв`язків за місцем фактичного проживання.
В судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_14 заявляв, що він не погоджується із його видачею (екстрадицією) до респ. Албанія, оскільки вважає, що ініційоване компетентними органами зазначеної країни кримінальне переслідування, є наслідком його роботи на території вказаної держави, що й стало підставою для його звернення до компетентних органів України за захистом.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді щодо того, що застосування відносно ОСОБА_14 екстрадиційного арешту протягом здійснення перевірки та очікування вирішення питання за його зверненням за захистом в Україні чи видачу на запит іншої держави призведе до необґрунтованого та свавільного позбавлення зазначеної особи свободи, тому рішення щодо застосування відносно останнього запобіжного заходу, не пов`язаного із екстрадиційним арештом, зокрема, у виді домашнього арешту за місцем проживання, є обґрунтованим та вмотивованим належним чином, оскільки саме такий запобіжний захід здатний запобігти втечі ОСОБА_14 та забезпечити в подальшому його можливу видачу.
Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи прокурора про те, що судом при винесені ухвали не враховано те, що у матеріалах запиту вже міститься рішення компетентного органу запитуючої держави про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке не може піддаватися сумніву на території України, прокурор не повинен доводити наявність ризиків, оскільки вони вже були доведені прокурором на території запитуючої держави.
Так, відповідно до ч.ч.10, 11 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Натомість ч. 6 ст. 181 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.
Таким чином, слідчий суддя за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці повинен перевіряти наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою, що ним і було зроблено, в тому числі розглянуто клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи прокурора про недоведеність стороною захисту підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі через те, що договір оренди житла, за яким слідчим суддею застосований запобіжний захід, укладений у той час, коли ОСОБА_14 перебував під вартою та стороною захисту не були надані документи, які і свідчили про те, що він не може за станом здоров`я утримуватись під вартою, а лише надані документи, відповідно до яких мало бути проведено обстеження останнього.
Так, згідно медичної довідки про стан здоров`я ОСОБА_7 №165/47-ОД від 13.02.2020 року, наданої «Центром охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області, під час перебування під вартою, йому поставлений діагноз: правобічна пахвинна грижа, до 10 см в діаметрі.

Також, в суді апеляційної інстанції були надані документи із медичного центру «Одрекс» датовані 01.04.2020 р. про те, що ОСОБА_14 звертався за медичною допомогою, та йому рекомендовано проведення операціїпахвинної грижі.
Крім того, суду наданий договір від 01.03.2020, укладений ОСОБА_18 , предметом якого є користування частиною будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , строком на три місяці, що підтверджує доводи захисту про наявність у ОСОБА_7 місця проживання на час застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

При цьому, доводи прокурора про те, що звернення за захистом в Україні - це процедура, якою доволі часто користуються затриманні в порядку видачі особи, та вона не є підставою для звільнення особи з-під варти, апеляційний суд вважає такими, що обмежують право особи, в даному випадку, ОСОБА_7 на захист.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» від 25.03.2020 р. № 338-р, з урахуванням поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, висновків Всесвітньої організації охорони здоров`я щодо визнання розповсюдження COVID-19 у країнах світу пандемією, з метою ліквідації наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації природного характеру державного рівня, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення та відповідно до ст. 14 та ч. 2 ст. 78 Кодексу цивільного захисту України установити для єдиної державної системи цивільного захисту на всій території України режим надзвичайної ситуації до 24 квітня 2020 року.

Окрім того, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» апеляційний суд вважає, що застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту забезпечить його належну процесуальну поведінку та сприяє захисту його здоров`я.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування законної й обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 24, 177-183, 194, 370, 404, 405, 407, 422, 532, 541, 584, 585 КПК України, апеляційний суд -
ухвалив :
Апеляційну скаргу керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.03.2020 року про відмову в продовженні застосування відносно ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4