Справа № 317/3109/19
Провадження № 1-кп/317/145/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3

ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0001512 та № 0001330 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше в силу статті 89 КК України не судимого, що проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
12 липня 2018 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, прибув до обслуговуючого кооперативу «Хортицький», що знаходиться по вулиці Новобудов 4-а в місті Запоріжжя, та через незачинений шлагбаум проник на територію вказаного кооперативу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 підійшов до автомобіля ВАЗ 21213, д/н: НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , та за допомогою невстановленого предмета розбив водійське скло, відкрив водійські двері та проник до салону вказаного автомобіля.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 кутовою шліфувальною машиною пошкодив замок запалення зазначеного автомобіля та запустив його двигун. Оскільки через недостатність палива автомобіль не працював, ОСОБА_5 виштовхав його до виїзду з зазначеного кооперативу.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 за допомогою буксування невстановленою особою прибув на викраденому ним автомобілі до автозаправної станції «ВОГ», що знаходиться по проспекту Ювілейному 36 в місті Запоріжжі, де заправив зазначений автомобіль та покинув на ньому місце скоєння злочину.

Крім того, 03 грудня 2018 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , обвинувальний вирок відносно якого набрав законної сили, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибули до дачної ділянки АДРЕСА_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_8 .
Реалізуючи спільний з ОСОБА_7 , обвинувальний вирок відносно якого набрав законної сили, злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 залишився за парканом вказаної дачної ділянки, а його спільник переліз через огорожу цієї дачної ділянки.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , обвинувальний вирок відносно якого набрав законної сили, таємно викрав з території зазначеної земельної ділянки один оцинкований лист профнастилу Н-80, розмірами 260 на 90 сантиметрів вартістю 614 гривень 03 копійки, який має гофровану поверхню у вигляді чотирьох трапецій на площині, та передав його ОСОБА_5 який чекав його за парканом вказаної дачної ділянки.
Викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , обвинувальний вирок відносно якого набрав законної сили, розпорядились на власний розсуд, реалізувавши його.
Після цього, в цей же день 03 грудня 2018 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , обвинувальний вирок відносно якого набрав законної сили, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та діючи за попередньою змовою між собою, знов прибули до території дачної ділянки АДРЕСА_2 .
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , обвинувальний вирок відносно якого набрав законної сили, знову проник через огорожу на територію вказаної дачної ділянки, а ОСОБА_5 залишився біля паркану дачної ділянки, щоб прийняти від ОСОБА_7 викрадене майно.
Проникнувши на територію зазначеної дачної ділянки, ОСОБА_7 , обвинувальний вирок відносно якого набрав законної сили, таємно викрав звідти два оцинкованих листа профнастилу Н-80, розмірами 260 на 90 сантиметрів вартістю 614 гривень 03 копійки кожний, які мають гофровану поверхню у вигляді чотирьох трапецій на площині, та передав їх ОСОБА_5 , який знаходився з зовнішньої сторони паркану вказаної дачної ділянки.
Викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , обвинувальний вирок відносно якого набрав законної сили, розпорядились на власний розсуд, реалізувавши його.
Після цього, в цей же день 03 грудня 2018 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , обвинувальний вирок відносно якого набрав законної сили, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та діючи за попередньою змовою між собою, знов прибули до території дачної ділянки АДРЕСА_2 .
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , обвинувальний вирок відносно якого набрав законної сили, знову проник через огорожу на територію вказаної дачної ділянки, а ОСОБА_5 залишився біля паркану дачної ділянки, щоб прийняти від ОСОБА_7 викрадене майно.
Проникнувши на територію зазначеної дачної ділянки, ОСОБА_7 , обвинувальний вирок відносно якого набрав законної сили, таємно викрав звідти два оцинкованих листа профнастилу Н-80, розмірами 260 на 90 сантиметрів вартістю 614 гривень 03 копійки кожний, які мають гофровану поверхню у вигляді чотирьох трапецій на площині, та передав їх ОСОБА_5 , який знаходився з зовнішньої сторони паркану вказаної дачної ділянки.
Викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , обвинувальний вирок відносно якого набрав законної сили, розпорядились на власний розсуд, реалізувавши його.
Внаслідок спільних злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , обвинувальний вирок відносно якого набрав законної сили, потерпілому ОСОБА_8 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 3070 гривень 15 копійок.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що влітку 2018 року (точної дати він не пам`ятає), він викрав автомобіль ВАЗ 21213 у свого знайомого ОСОБА_6 за обставин, визначених в обвинувальному акті. Крім того, взимку 2018 року (точної дати він не пам`ятає) приблизно о 14 годині вони разом зі своїм товаришем вирішили викрасти металеві вироби з однієї з дачних ділянок.
Для цього його товариш переліз через паркан однієї з дачних ділянок, а він залишився чекати за парканом, щоб прийняти від нього метал. Згодом його товариш дістав один оцинкований лист та через паркан передав його йому, після чого вони разом пішли на точку прийому металобрухту та продали викрадений лист металу.
Потім вони разом зі своїм товаришем двічі повертались до вказаної дачної ділянки і двічі викрадали по два оцинкованих листа металу аналогічним чином його товариш через паркан проникав на територію ділянки, брав звідти металеві листи та передавав йому через паркан.
Всі ці металеві листи вони разом здали на точку приймання металобрухту, а отримані гроші прогуляли.
Зазначив, що всього він разом зі своїм товаришем вкрали п`ять оцинкованих листів.
Обставини, які зазначені в двох обвинувальних актах відносно нього, обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив.
У скоєному щиро кається.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та за ч. 1 ст. 289 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, сторона обвинувачення та сторона захисту не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів у справі, оскільки дані обставини ніким не оспорюються й у суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження. Враховуючи викладене, судом прийняте рішення щодо проведення судового розгляду в даному кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Прийнявши до уваги добровільні пояснення обвинуваченого, враховуючи обставини кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він за попередньою змовою з іншою особою вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), пов`язану з проникненням у сховище, та за ч. 1 ст. 289 КК України, оскільки він незаконно заволодів транспортним засобом.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, з яких злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України відповідно до ст.ст. 12, 24 КК України є умисним тяжким злочином, а злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України умисним злочином середньої тяжкості; особу винного, який раніше в силу статті 89 КК Україні не судимий, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставини, що відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд виходить з того, що останній повністю визнав свою провину у скоєнні злочинів, проявив щире каяття, та не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Також суд враховує факт фактичного повернення викраденого майна потерпілому ОСОБА_8 .

За таких обставин, враховуючи особу винного та для досягнення цілей, встановлених ст. 50 КК України, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі. Крім того, враховуючи конкретні обставини даного провадження та думку прокурора, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_5 положення статті 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені статтею 76 КК України.

Витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні. Доля речових доказів за епізодом по ч. 3 ст. 185 КК України вирішена вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 15 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 ; в кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 289 КК України речові докази відсутні.

Підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:

?за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

?за ч. 1 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1