Справа № 199/993/20
Провадження № 1-кп/191/78/20
У Х В А Л А
іменем України
підготовчого судового засідання

08 квітня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000217 від 24.09.2019 року, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Нововоронцовка, Херсонської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживав АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровськ, зареєстрований та проживав АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпропетровськ, зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч 2 ст. 189 КК України, -

За участю в судовому засіданні: прокурора- ОСОБА_6 , обвинувачених- ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , захисників- ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9

Встановив:
05 березня 2020 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000217 від 24.09.2019 року, відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч 2 ст. 189 КК України.

Ухвалою від 06 березня 2020 року відкрито провадження у справі та справа призначена до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, обставин, які б перешкоджали призначенню справи до судового розгляду- не встановлено.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , захисники- ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 - не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Заслухавши учасників процесу, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч 2 ст. 189 КК України підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Частиною 3 статті 314 КПК України передбачені рішення, які суд вправі прийняти у підготовчому судовому засіданні. Одним з таких рішень є повернення прокурору обвинувального акту у разі невідповідності останнього вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором. Зокрема згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз ст. 291 КПК України свідчить про те, що обвинувальний акт має бути чітким, логічним, переконливим то мотивованим, у ньому відбиваються тільки конкретні, достовірно встановлені факти.
Разом з тим, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні вказаним вимогам не відповідає.
Як вбачається з обвинувального акту, викладаючи обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч 2 ст. 189 КК України сторона обвинувачення зазначила наступне :
« Далі, 20.09.2019, близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 , керуючись єдиним корисливим умислом, прибули на автомобілі марки « BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , до місця мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_5 , де в ході розмови запропонували останньому проїхати до м. Дніпра з метою обговорити майбутні фінансові взаємовідносини та співпрацю. Не підозрюючи про дійсні злочинні наміри вказаних осіб, ОСОБА_9 на пропозицію погодився та на автомобілі «BMW», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 добровільно направився до буд. АДРЕСА_5 , де здійснює свою діяльність брат ОСОБА_5
20.09.2019 р., у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні будинку за вказаною адресою, діючи умисно, за попередньою змовою, в групі з ОСОБА_5 став вимагати у ОСОБА_9 щомісяця сплачувати грошові кошти, отримані ним від діяльності, пов`язаної з видобутком віртуальних валют, при цьому погрожуючи фізичною розправою йому та членам його сім`ї.

Після цього, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 залишили ОСОБА_9 одного в побутовому приміщенні вказаного будинку, а самі направились до іншої кімнати у власних справах.

Однак, 21.09.2019 р. ОСОБА_9 , скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , не бажаючи виконувати незаконні вимоги останніх, потай зміг залишити побутове приміщення вказаного будинку за адресою: АДРЕСА_5 та втік до місця свого мешкання. »

Отже, в цій частині обвинувального акту міститься опис дій, які були вчинені обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 умисно, за попередньою змовою, групою осіб і виразилися в вимаганні від потерпілого ОСОБА_9 сплачувати грошові кошти на користь обвинувачених, при цьому, вимагання супроводжувалось погрозами фізичної розправи потерпілому та членом його сім`ї та утриманням потерпілого в приміщенні поза його волею.
Разом з тим, в обвинувальному акті відсутня правова кваліфікація вказаних дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що робить обвинувачення, в цій частині обвинувального акту- неконкретним.
Крім того, в тексті обвинувального акту зазначено наступне: « Потім, після неодноразових погроз фізичним насиллям, які надходили від ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , побоюючись за життя і здоров`я членів своєї родини, на вимоги вказаних осіб був вимушений погодитися та у період з червня по вересень 2019 року передавав вказаним особам грошові кошти в сумі 7000,00 доларів США, частина з яких ( 20000,00 гривень) були перераховані з банківської картки АТ КБ « ПриватБанк» № НОМЕР_2 , видану на ім`я матері ОСОБА_9 - ОСОБА_10 на карту АТ КБ « ПриватБанк» № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 »
Отже, із тексту обвинувального акту слід зробити висновок про те, що перерахування грошей на карту АТ КБ « ПриватБанк» № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 та передача інших грошових коштів відбувалася після 21 вересня 2019 року, оскільки про це прямо зазначено в обвинувальному акті.
Із наведеної цитати обвинувального акту вбачається, що передача коштів в сумі 7000,00 доларів США, в тому числі 20000,00 відбувалася протягом часу з червня по вересень 2019 року, без зазначення конкретних дат та сум грошових коштів, які в ці дати передавалися.
Разом з тим, в обвинувальному акті зазначено, що вимога від обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до потерпілого ОСОБА_9 про сплату грошових коштів на користь обвинувачених, при цьому, вимагання супроводжувалось погрозами фізичної розправи потерпілому та членом його сім`ї- була висунута обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 20 вересня 2019 року за адресою : м. Дніпро, вул. Старосамарська,31.

Суд звертає увагу на те, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 КК України є закінченим з моменту пред`явлення вимоги, поєднаної з психічним насильством, зазначеним у диспозиції ч.1 ст.189 КК України.
Таким чином, для доказування складу злочину, передбаченого ст.189 КК України необхідно встановити дату, час та місця пред`явлення обвинуваченими до потерпілого вимоги, поєднаної з психічним насильством.
Суд вважає, що такий виклад подій обвинувального акту позбавляє суд можливості встановити об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 КК України, оскільки, в обвинувальному акті зазначено про те, що грошові кошти в сумі 7000,00 доларів США, в тому числі 20000,00 грн., передавались з червня 2019 року по вересень 2019 року, тобто до моменту пред`явлення вимоги до потерпілого.
Крім того, суд приймає до уваги те, що в обвинувальному акті обвинувачення зазначило наступне : « …частина з яких 20000,00 гривень були перераховані з банківської картки АТ КБ « ПриватБанк» № НОМЕР_2 , видану на ім`я матері ОСОБА_9 - ОСОБА_10 на карту АТ КБ « ПриватБанк» № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 ».
При цьому, в обвинувальному акті не зазначені конкретні дати перерахування грошових коштів потерпілим ОСОБА_9 на картку ОСОБА_3 ; дати передачі коштів в іноземній валюті потерпілим ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_3 або ОСОБА_5 , хоча це є суттєвими обставинами у справі, які підлягають доказуванню, оскільки характеризують об`єктивну сторону злочинних діянь, які були вчинені відносно потерпілого.
Суд звертає увагу на те, що в суму, яка була предметом вимагання « 7000 доларів США» обвинувачення включило і суму « 20000,00 гривень».
Офіційною валютою України, відповідно до Указу Президента України N 762/96 від 25 серпня 1996 року « Про грошову реформу в Україні» встановлена гривня.

Тобто, всі розрахунки, в тому числі, неоподатковуваний мінімум доходів громадян, мають визначатися в державній грошовій одиниці.
Суд вважає, що зазначення в обвинувальному акті предмету вимагання в валюті іншої держави без визначення еквівалента в національній валюті- є неприпустимим, оскільки суд під час судового розгляду позбавлений можливості самостійно перераховувати розмір збитків, спричинених кримінальним правопорушенням потерпілому.
Однією із кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 КК України є розмір шкоди, завданої потерпілому, яка визначається відповідно до примітки до ст.185 КК України та може бути значною, у великих та особливо великих розмірах.
В обвинувальному акті в кримінальному провадженні №0000217 від 24.09.2019 року зазначено про те, що кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано.
Це суперечить змісту обвинувального акту в якому вказано , що потерпілий ОСОБА_9 протягом червня- вересня 2019 року передавав ОСОБА_3 та ОСОБА_5 7000,00 доларів США, в тому числі 20000,00 грн.
Суд приймає до уваги той факт, що формулювання обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_5 не містить кваліфікуючої ознаки розміру шкоди, спричиненої потерпілому злочинними діями, але це суперечить змісту обвинувального акту, який наведений вище в ухвалі суду.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні зокрема підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Формулювання обвинувачення має бути викладене так, щоб чітко були зазначені обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 91 КПК України, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Отже, обвинувачення має містити як суб`єктивну, так і об`єктивну сторону злочину.
Відсутність в обвинувальному акті конкретних обставин ( дата, час та місце) та сум грошових коштів, які передавалися потерпілим ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 протягом червня-вересня 2019 року унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, беззаперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок слугує підставою для скасування вироку суду.
Отже, суд приходить до висновку про те, що в обвинувальному акті не зазначені всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильної правової кваліфікації кримінального правопорушення і які підлягають доказуванню в ході судового розгляду.

Таким чином, судом встановлено, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення кримінального провадження з цим обвинувальним актом до судового розгляду.
Суд вважає, що наведені вище обставини не можуть бути усунені під час судового розгляду, оскільки це позбавляє обвинувачених можливості підготувати свою позицію захисту, відповідно порушує право на захист від обвинувачення.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Суд прийшов до висновку, що оскільки усунення виявлених недоліків на стадії підготовчого або судового розгляду справи законом не передбачено, то обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 315, 372, 395 КПК України, суд, -

Постановив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №№0000217 від 24.09.2019 року відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч 2 ст. 189 КК України повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області .

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з моменту її отримання учасниками процесу через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1