Справа № 372/1318/20
Провадження 1-кс-470/20
ухвала
Іменем України

04 травня 2020 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, в якому посилаючись на необґрунтованість накладення арешту на майно, минування потреби у подальшому існуванні арешту, просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді від 13 вересня 2016 року арешт майна, а саме на 18 (вісімнадцять) земельних ділянок, що розташовані за адресою Київська область. Обухівський район, смт. Козин, з цільовим призначенням :02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівельі споруд.
В судове засідання ОСОБА_3 , не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

При наданні правової оцінки вимогам клопотання приймаю до уваги наступне.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року було задоволено клопотання слідчого групи слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000148 відомості щодо якого внесені в ЄРДР 23 січня 2013 року.
Таким чином в рамках кримінального провадження № 0000148 від 23.01.2013 року застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Доводи клопотання та твердження представника про необґрунтованість накладення арешту на вказане майно не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду та суперечать чинним судовим рішенням з цього питання.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.2 п.п.1 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчому судді не подано переконливих доказів, які б об`єктивно підтверджували вказані обставини, оскільки до клопотання було додано лише копію ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, будь-яких доказів на підтвердження права власності земельних ділянок не подавалось ні при поданні клопотання, ні під час розгляду клопотання у судовому засіданні. Таким чином, належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини, покладені в основу клопотання слідчому судді не подано,
За таких обставин, доводи клопотання не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду, тому залишились недоведеними.
Враховуючи викладене, вважаю, що фактичних підстав для задоволення клопотання про скасування арешту майна не має.
Аналізуючи правові підстави клопотання слід прийняти до уваги, що з його змісту вбачається, що станом на час розгляду клопотання досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.
При вирішенні питання про арешт майна, відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В межах цього судового розгляду не доведено обставини, які б вказували на те, що в подальшому застосуванні такого заходу кримінального провадження як арешт майна відпала потреба.
Доводи клопотання про порушення розумних строків досудового розслідування, виходять за межі цього судового розгляду, не стосуються предмету доказування у даній категорії справ, оскільки не свідчать про настання правових підстав для скасування арешту майна. Доводи про відсутність у ОСОБА_4 процесуального статусу підозрюваної не мають правового значення у цій справі, оскільки у межах цього судового розгляду ОСОБА_4 захищає свої права як власник майна, тому має саме такий процесуальний статус. З огляду на викладене, скасування арешту з майна до закінчення проведення досудового розслідування може зашкодити досягненню мети кримінального провадження.
Відповідно до п.п. 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів.
Факт наявності порушень прав чи законних інтересів особи, що звернулась із цим клопотання і які б підлягали судовому захисту, під час судового розгляду не доведено.
Враховуючи викладене, у судовому засіданні не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для задоволення вимог клопотання, доводи клопотання не були підтверджені належними і допустимими доказами, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 7-9, 98, 131, 167, 170, 173, 174, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1