Справа № 991/447/20
Провадження1-кс/991/450/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяв про кримінальні правопорушення,-

у с т а н о в и в:

До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, в якій зазначено що 19.12.2019 та 25.11.2019 ОСОБА_3 неодноразово звертався до керівника Національного антикорупційного бюро України (надалі НАБУ) із заявами про вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Мелітополь Запорізької обл. та інших питань.
Станом на день подачі скарги до суду, відомості про вчинення кримінальних правопорушень за заявами останнього до ЄРДР не внесено, у зв`язку з чим ОСОБА_3 подано скаргу на бездіяльність посадових осіб НАБУ, в якій просить зобов`язати відповідальних посадових осіб Національного антикорупційного бюро України внести до ЄРДР відомості на підставі його заяв про кримінальні правопорушення, зареєстрованих 19.12.2019 за вх. № т-19663, 29.11.2019 № т-18025, №т-18028 та 10.12.2019 за №111-225/43534, №111-225/43535, розпочати досудове розслідування за вказаними заявами та клопотаннями, попередньо визначити підслідність цих кримінальних проваджень, відповідно до ст. 216 КПК України.
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги, просив їх задовольнити.
Представник НАБУ в судове засіданні не прибув, подав письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів Національного бюро. У заявах ОСОБА_3 не зазначено про обставини, що вказували на вчинення особами дій, з використанням службового становища, з метою отримання неправомірної вигоди, що в свою чергу є умовою для здійснення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України. Заявником не зазначено фактів, які б свідчили про наявність істотної шкоди, що могла бути завдана можливими неправомірними діями осіб. Також, зазначив, що заяву від 19.12.2019 скеровано до Генеральної прокуратури України.
Неявка представника НАБУ, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши письмові заперечення, матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Відповідно до п 1, 2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, формування Реєстру розпочинається з моменту внесення до нього Реєстратором відповідних відомостей про кримінальне правопорушення, зазначених у заяві чи повідомленні про його вчинення або виявлених ним самостійно з будь-якого джерела. Усні заяви заносяться слідчим або прокурором до протоколу, який підписується заявником. Відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 до НАБУ подав заяву від 25.11.2019 про вчинення кримінального правопорушення суддями Запорізького апеляційного суду за правовою кваліфікацією ст. 109, 255, 364-367, 396, 442 КК України, а також заяву від 19.12.2019 щодо можливого вчинення протиправних дій окремими посадовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, за ст. 364-367, 396 КК України.
За результатами розгляду вказаних заяв, 10.12.2019 начальником відділу по роботі із свідками та заявниками надано два листа-відповіді №111-225/43535 та №111-225/43534, в якій зазначено, що в заяві ОСОБА_3 про вчинення протиправних дій суддями Запорізького апеляційного суду та посадових осіб ТУ ДБР у м. Мелітополі, не наведено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, віднесених до підслідності детективів НАБУ, тому не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР та направлено вказану заяву для розгляду в межах компетенції, а саме до Державного бюро розслідувань та Служби безпеки України.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 у заяві від 25.11.2019 про вчинення кримінальних правопорушень вказав, що судді Запорізького апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в порушення процесуального права постановляють завідомо неправосудні рішення на користь третіх осіб, завдаючи ОСОБА_3 істотної моральної і майнової шкоди.
За статтею 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підставами для дисциплінарної відповідальності судді зокрема є умисне або внаслідок недбалості незазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору; порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, зволікання з виготовленням вмотивованого судового рішення, несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Разом з цим, слідчий суддя враховує, що згідно ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) визначено, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

З наведених вище підстав, намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин, може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачають статті 126 та 129 Конституції України.

Разом з цим, вважаю за необхідне врахувати Висновок Судової палати у кримінальних справах ВСУ щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013, згідно якого для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

На переконання слідчого судді заява ОСОБА_3 віл 25.11.2019 про кримінальні правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях суддів Запорізького апеляційного суду відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а фактично зводиться до незгоди із прийнятим суддями рішень.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо іншої частини вимог скарги, слідчий суддя зазначає таке.
У судовому засіданні встановлено, що у заяві від 19.12.2019 ОСОБА_3 зазначав про можливе вчинення протиправних дій керівником слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополь ОСОБА_10 .
Згідно ч. 1, 2 ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
Із матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення подана відносно слідчих та керівника слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополь ОСОБА_10 , за ст. 364-367, 396 КК України, при цьому в заяві не зазначено розміру предмета злочину чи завданої ним шкоди.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що викладені в заяві відомості не свідчать про те, що розгляд скарги в ці частині предметно підсудний слідчому судді Вищого антикорупційного суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.
Враховуючи, що провадження за скаргою відкрито, але в судовому засіданні встановлено, що підстави для відкриття провадження були відсутні, слідчий суддя дійшов висновку, що в цій частині провадження за скаргою ОСОБА_3 підлягає закриттю.
Разом з цим, слідчий суддя вважає безпідставними доводи ОСОБА_3 щодо бездіяльності уповноважених осіб НАБУ по невнесенню відомостей до ЄРДР за його заявами від 10.12.2019 за №111-225/43534, №111-225/43535, оскільки, доказів, що такі заяви ним подавались, матеріали справи не містять.
Керуючись ст. 2, 7, 9, 303-309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 в частині бездіяльності уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання його заяви від 25.11.2019 про кримінальні правопорушення відмовити.
Провадження щодо інших вимог скарги ОСОБА_3 закрити.
Ухвала в частині закриття провадження може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1