У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1592/20

№ 1-кп/183/1082/20

06 травня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002004 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, не працюючої, раніше судимої:

-02.05.2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 1 рік 6 місяців;

-26.02.2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 2 роки 3 місяці,

яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні поставлено на розгляд питання доцільності продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 .

Прокурор вважає за необхідне продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу обвинуваченій продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти продовження обвинуваченій запобіжного заходу, оскільки відносно ОСОБА_3 вже є вирок, яким останню засуджено до реального позбавлення волі.

Обвинувачена ОСОБА_3 не заперечувала проти продовження їй строку запобіжного заходу.

Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.

Разом з тим, відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_3 суд враховує тяжкість інкримінованого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких, ступень відповідальності за нього, відсутність у ОСОБА_3 стійких соціальних зв`язків, оскільки підтверджень наявності на її утриманні будь-яких осіб та наявності у неї захворювань, які перешкоджають ОСОБА_3 утримуватися під вартою суду не надано, суспільно корисною працею не займається, внаслідок чого необхідно запобігти спробам обвинуваченої переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, оскільки вона раніше неодноразово судима, а також незаконно впливати на свідків, оскільки вони ще не допитані судом, тому відповідно до вимог п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177, ст. 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду зазначеного кримінального провадження необхідно продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ніякий, з передбачених більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування її на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для продовження раніше обраного їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Обвинуваченій у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 03 липня 2020 року включно.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кодексу, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Суддя ОСОБА_1