Справа №487/1732/20
Провадження №1-кс/487/2544/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2020 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 14.02.2020 року про закриття кримінального провадження №0000602,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2020 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 14.02.2020 року про закриття кримінального провадження №0000602 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 125 КК України.

В своїй скарзі заявник просив суд скасувати вищезазначену постанову як незаконну, мотивуючи тим, що рішення про закриття кримінального провадження прийняте слідчим безпідставно та передчасно, без проведення всебічної, повної та об`єктивної перевірки всіх фактів та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Слідчий Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, проте її відсутність, згідно частини 3 статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Другим СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000602 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 125 КК України.

Так, прокуратурою Одеської області 01.08.2016 внесено відомості до ЄРДР за №0000602 за заявою ОСОБА_3 щодо спричинення останньому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Також, до ЄРДР 17.05.2017 внесено відомості за №0000639 на підставі ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 у справі №522/3811/17 за заявою ОСОБА_3 щодо спричинення останньому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , який діяв спільно із дільничним інспектором міліції Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_6 , тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Вказані кримінальні провадження 08.12.2017 об`єднані в одне кримінальне провадження за №0000602 від 01.08.2016.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_3 вбачається, що 31.03.2015, приблизно о 19 год. 00 хв., біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , працівник міліції ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_5 , спричинили заявнику тілесні ушкодження.

30.08.2019 постановою про закриття кримінального провадження вказане кримінальне провадження було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_5 та дільничного інспектора ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Проте, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2019 по справі №522/16063/19, вказана постанова про закриття кримінального провадження від 30.08.2019 була скасована, оскільки слідчим не в повному обсязі були досліджені всі обставини справи, а саме не усунуті розбіжності щодо наміру тримання ОСОБА_6 за руку ОСОБА_3 під час можливого нанесення останньому тілесних ушкоджень.

В подальшому, слідчим ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_4 , з метою повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження, задля усунення розбіжностей щодо наміру тримання ОСОБА_6 за руку ОСОБА_3 під час можливого нанесення останньому тілесних ушкоджень, 27.01.2020 проведено додатковий допит потерпілого ОСОБА_3 і додатковий допит свідка ОСОБА_6 .

Так, потерпілий ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_6 , тримаючи потерпілого за руку, мав намір надати можливість своїм родичам побити та покалічити його викруткою, а також збити з ніг для того, щоб інші присутні особи прийняли участь у нанесенні тілесних пошкоджень потерпілому за допомогою ніг до втрати останнім пульсу.

Також, ОСОБА_3 вказав, що можливою мотивацією ОСОБА_6 для нанесення потерпілому тілесних ушкоджень було «якесь зло в мою адресу».

Свідок ОСОБА_6 у допиті пояснив, що взяв за руку ОСОБА_3 , щоб запобігти бійці між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а потім відразу відпустив, за передпліччя потерпілого не тримав.

Також, ОСОБА_6 додатково повідомив, що бійка між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не відбулась, оскільки він їх розвів, а була тільки розмова на високих тонах, що не утворює склад кримінального правопорушення.

Таким чином, додаткові покази свідка ОСОБА_6 є аналогічними наданими раніше показам свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Разом з тим, відповідно до наданих раніше показів дружини потерпілого ОСОБА_9 , в ході суперечки ОСОБА_6 почав тримати своїми руками руки потерпілого, а ОСОБА_5 наніс один удар кулаком правої руку по лівій частині грудної клітини ОСОБА_3 . Зазначає, що будь-яких предметів, включаючи викрутку, в руках у ОСОБА_5 не було.

Також свідок ОСОБА_9 вказала, що працівник міліції ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не наносив.

В подальшому, 14.02.2020, вже слідчим ДБР встановлена відсутність складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365 КК України, у зв`язку з чим слідчий ОСОБА_4 кримінальне провадження №0000602 від 01.08.2016 закрила на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч. 1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим в повному обсязі не виконані.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим проведено повторні допити потерпілого та свідків кримінального провадження, а також здійснено аналіз деяких експертних висновків щодо тілесних ушкоджень потерпілого. Однак, не було взято до уваги допит лікаря рентгенолога Одеського медичного центру ОСОБА_10 та консультативного висновку лікаря обласної поліклініки ОСОБА_11 від 30.03.2018, а посилається слідчий лише на свідчення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що свідчить про нехтування принципу всебічності та об`єктивності.

Крім того, слідчим не з`ясовано, що працівник міліції ОСОБА_6 робив на подвір`ї ОСОБА_3 , з якою метою він туди прийшов і чому встряв в їх конфлікт з ОСОБА_5 .

Таким чином, вищезазначене свідчить про те, що слідчим не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги.

Керуючись статтями 303-307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 14.02.2020 про закриття кримінального провадження №0000602 - скасувати.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1