Справа №705/22/19
1-в/705/96/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника спостережної комісії ОСОБА_4

представника Уманської ВК № 129 ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області, подання адміністрації ДУ «Уманська виправна колонія № 129» про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новгород-Сіверського, Чернігівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, одруженої, з базовою середньою освітою, раніше не судимої,
ВСТАНОВИВ:

08.01.2019 року з адміністрації ДУ «Уманська виправна колонія № 129» до Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшло подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2019 року справу було визначено для розгляду судді Уманського міськрайонного суду ОСОБА_8 .
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.01.2019 року (головуюча суддя ОСОБА_8 ) було задоволено подання та звільнено засуджену ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину покарання 1 рік 7 місяців 14 днів.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 30.05.2019 року ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.01.2019 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 було скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції, в іншому складі суду. В ухвалі Апеляційного суду Черкаської області від 30.05.2019 року колегія суддів вказала на порушення судом першої інстанції «… вимог закону України про кримінальну відповідальність, оскільки судом застосовано закон, який не підлягає застосуванню…». В ухвалі вказано, що ОСОБА_7 засуджена вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12.02.2015 за ч. 1 ст. 203-2 КК України до штрафу в розмірі 170 000 гривень. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.01.2017 несплачену суму штрафу у розмірі 170 000 гривень замінено на позбавлення волі строком 3 роки 5 місяців 4 дні. При цьому, санкцією частини 1 ст. 203-2 КК України встановлено покарання у виді штрафу від 10000 до 40000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тому, колегія суддів, з урахуванням встановленого та положень п.3 ч.3 ст.81 КК України, посилалася на те, що при застосуванні умовно-дострокового звільнення не було враховано, що фактично відбутий строк призначеного ОСОБА_7 покарання на момент застосування умовно-дострокового звільнення повинен бути не менше 3/4 строку покарання призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин ( ОСОБА_7 фактично відбула половину строку від призначеного їй покарання).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2019 року справу було передано для розгляду судді Уманського міськрайонного суду ОСОБА_9 .
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.07.2019 року (головуючий суддя ОСОБА_9 ) було повернуто начальнику ДУ «Уманська виправна колонія (№ 129)» подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 без розгляду.
25.11.2019 р. ухвалою Черкаського апеляційного суду було скасовано ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.07.2019 року, якою подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 було повернуто начальнику ДУ «Уманська виправна колонія (№ 129)» без розгляду та було призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2019 року справу було передано для розгляду судді Уманського міськрайонного суду ОСОБА_1 .
Представник адміністрації Уманської ВК № 129 в судовому засіданні чітко з приводу подання про умовно-дострокове звільнення не висловився. Так, в дебатах він посилався на те, що подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 подано невчасно, а в судовому засіданні спочатку вказував, що покладається на розсуд суду, а на пряме запитання захисника,- відповів, що подання не підлягає до задоволення. Також, він пояснив, що колонія на даний період часу законсервована, а засуджені відбувають покарання в інших установах.
Представник спостережної комісії ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що подання ними було погоджено на момент звернення до суду, з урахуванням позитивних характеристик засудженої ОСОБА_7 та її ставлення до праці. Однак при зверненні до них за погодженням відповідного подання,- представниками установи відбуття покарання не були враховані вимоги чинного законодавства, що стосується терміну покарання, після відбуття якого засуджена може бути звільнена умовно-достроково, а вони при розгляді подань та їх погодженні вказані питання не контролюють. Тому, з урахуванням зазначених обставин вона посилалася на відсутність підстав для задоволення подання.
Прокурор в судовому засіданні посилалася на те, що подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 подано передчасно та не підлягає до задоволення, з урахуванням того, що ОСОБА_7 була засуджена за ч.1 ст. 203-2 КК України, а вказаний злочин належить до особливо тяжких і тому, з урахуванням положень п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженої ОСОБА_7 може бути застосоване лише після фактичного відбуття нею не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Прокурор посилалася на те, що для застосування умовно-дострокового звільнення потрібна наявність, окрім позитивних характеристик та сумлінного ставлення до праці, відбуття засудженою не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні вказував на наявність підстав для задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 . В обґрунтування своєї позиції захисник посилався на те, що з урахуванням положень пункту 1 ч.5 ст. 53 КК України та відповідних тверджень, викладених в ухвалі Новгород-Сіверського районного суду від 25.01.2017 року, злочин, за яким засуджена ОСОБА_7 належить до середнього ступеню тяжкості. Тому адвокат ОСОБА_6 вказував, що є всі необхідні передумови для застосування умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_7 ..

Засуджена ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала позицію захисника та просила задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення. Вона також посилалася на те, що перебуває на свободі більше року, має постійне місце проживання і утримує неповнолітню дитину, яка в даний час хворіє та потребує медичного обстеження, у зв`язку з епілептичним приступом. Також, вона вказувала в своїх поясненнях в суді, що дитину вона виховує сама, оскільки з чоловіком розлучилася. До суду на підтвердження обставин з приводу хвороби дитини було надано належним чином не завірену копію направлення на консультацію в КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» в консультативну поліклініку відносно хворого ОСОБА_10 .
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
В поданні адміністрації ДУ «Уманська виправна колонія № 129» вказано, що ОСОБА_7 за даною справою засуджена 12.02.2015 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 203-2 КК України до штрафу в розмірі 170000 гривень. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.01.2017 року несплачену суму штрафу у розмірі 170000 гривень було замінено на позбавлення волі строком 3 роки 5 місяців 4 дні. Початок строку відбування покарання: 27.03.2012 р., кінець строку: 31.08.2020 р. Станом на 17.12.2018 року вона відбула 1/2 частини покарання, а саме 1 рік 8 місяців 20 днів.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до вимог п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, то суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який
відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Крім того, у відповідності до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і
заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим зокрема: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Як вбачається з матеріалів подання ОСОБА_7 вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12.02.2015 р. була засуджена за ч. 1 ст. 203-2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 170 000 гривень. При цьому, у вироку Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12.02.2015 р., в обґрунтування призначеного покарання міститься посилання, на те, що суд при призначенні покарання засудженій ОСОБА_7 , в тому числі, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до особливо тяжких злочинів.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25.01.2017 р. несплачену суму штрафу у розмірі 170000 гривень було замінено на позбавлення волі строком 3 роки 5 місяців 4 дні.

Санкцією частини 1 статті 203-2 КК України передбачено покарання у виді штрафу від десяти тисяч до сорока тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі, є особливо тяжким.

Згідно матеріалів особової справи засудженої ОСОБА_7 , початок строку відбування покарання 27.03.2017 р. Засуджена ОСОБА_7 прибула до ДУ «Уманської ВК (№ 129)» - 18.04.2017 р.

Відповідно до листа вих..№ 10-2816 від 27.12.2019р. за підписом ст. інспектора ГКВСР ОСОБА_11 25.01.2019 р. ОСОБА_7 була звільнена з ДУ «Уманська виправна колонія (№ 129)» за ст. 81 КК України згідно ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.01.2019 р. та вибула до обраного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи положення статті 81 КК України пільга передбачена даною статтею у відношенні засудженої ОСОБА_7 настає по відбуттю частини призначеного судом строку покарання.

Таким чином, з урахуванням відсутності усіх необхідних умов для застосування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_7 , зокрема відбуття нею лише 1/2 частини покарання у виді позбавлення волі при необхідності відбуття не менше частин строку призначеного покарання, суд не вбачає підстав для задоволення подання адміністрації ДУ «Уманська виправна колонія № 129» про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні подання адміністрації ДУ «Уманська виправна колонія № 129» про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до судової палати в кримінальних справах Черкаського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1