У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.12.2019 року відносно ОСОБА_5 .
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.12.2019 року відмовлено у задоволенні подання державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою.
Вказує, що сумлінною поведінкою та відношення до праці довів своє виправлення.
Звертає увагу на те, що за час відбування покарання він має заохочення.

___________________________________________________________________
провадження № 11-кп/812/296/20 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_7
категорія: оскарження ухвали про доповідач у апел. інст.: ОСОБА_1
відмову у УДО

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні подання суд першої інстанції зазначив, що враховуючи характер вчиненого засудженим злочину, який є тяжким, поведінку засудженого під час всього періоду відбування покарання, допущення злісного порушення режиму утримання, відсутні підстав стверджувати, що ОСОБА_5 за час відбування покарання став на шлях виправлення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно до вимог статті 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній засуджений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2017 року за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, засудженому зараховано в строк відбування покарання строк його тримання під вартою з 20.01.2017 року по дату набрання вироком законної сили із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
З 03 травня 2019 року засуджений відбуває покарання у державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)".
Станом на 20 грудня 2019 року відбутий засудженим строк покарання складає 03 роки 05 місяців 28 днів, не відбутий строк покарання складає 01 рік 06 місяців 03 дні.
Як видно із характеристики засудженого, за час відбування покарання в ДУ "Миколаївському слідчому ізоляторі" він характеризувався негативно. Притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму утримання. Заохочень не мав.
За час відбування покарання в ДУ "Ольшанській виправній колонії (№53)" Миколаївської області, ДУ "Дар"ївській виправній колонії (№10)" Херсонської області, засуджений характеризувався переважно посередньо. За зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці отримав три заохочення правами начальника установи. Стягнень не мав.
Як вбачається з характеристики державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)" від 15 листопада 2019 року, за час відбування покарання в установі з 03.05.2019 р. засуджений характеризується позитивно. На виробництві установи не працює, але працевлаштований кухарем в їдальні установи, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. За зразкову поведінку, ставлення до праці та виконання разових доручень отримав два заохочення правами начальника установи, одне з яких у виді "зняття раніше накладеного стягнення". За допущене порушення режиму відбування покарання, яке виражалось у зберіганні заборонених предметів, один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення знято.
Матеріали особової справи свідчать про те, що 27 грудня 2018 року на засіданні комісії ДУ "Ольшанській виправній колонії (№53)" розглядалось питання про заміну засудженому покарання більш м"яким покаранням та було відмовлено як такому, що не став на шлях виправлення і не заслуговує заміни покарання більш м`яким (а.о.с. 47).
Окрім того, матеріали судового провадження свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 неодноразово судимий.
Як видно з матеріалів особової справи ОСОБА_5 , останній у 2009 році був звільнений умовно-достроково, однак належних висновків для себе не зробив і продовжував вчиняти злочини.
Отже, звертаючись до суду першої інстанції адміністрація колонії з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, посилаючись на позитивні характеристики, не звернула увагу на вищенаведене.
Відмовляючи у задоволенні подання виправної колонії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що засуджений за час відбування покарання не став на шлях виправлення, не відбулось змін і у особистості засудженого, останній не довів, що готовий до самокерованої, правослухняної поведінки.
Враховуючи вищенаведене, посилання засудженого ОСОБА_5 на наявність заохочення протягом відбування покарання не свідчить про те, що останній став на шлях виправлення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами статті 81 КК України та статей 537, 539 КПК України.
Ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування немає.
Отже, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 424, 425, 539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.12.2019 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: