ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.05.2020 Справа №607/9547/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001785 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 25 травня 2017 року близько 15 год. 15 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , як водій, керував технічно справним автомобілем «BMW523І», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався без пасажирів та вантажу, вул.Руською м.Тернополя від Тернопільського ставу в напрямку просп.С.Бандери зі швидкістю 35 км/год., перебуваючи, в порушення вимог п.2.9(а) ПДР України, в стані наркотичного сп`яніння, де під час керування не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п.2.3. (б,д) ПДР України, порушуючи вимоги дорожнього знаку 3.2. («Рух механічних транспортних засобів заборонено»), в`їхав на ділянку дороги вул.Руської, де наскрізний рух транспортних засобів заборонено, та, при подальшому русі, навпроти будинку №26 вул.Руської, грубо порушуючи вимоги п.п. 10.1, 11.13. ПДР України, змінив напрямок руху вправо та виїхав на тротуар, де в цей час рухалась група людей та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , у результаті чого спричинив останній середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, закритого перелому акроміального (зовнішнього) кінця лівої ключиці, рани лобово-тім`яної ділянки голови зліва, садна лівих надбрівної виличної ділянок та лівого надпліччя.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2,3 (б, д), 2.9(а), 10.1, 11.13 та дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

25 травня 2020 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника, укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. в дохід держави без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, у тому числі, злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.286 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до необережних злочинів невеликої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної 25 травня 2020 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника, угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

У кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 витрат на лікування потерпілої від злочину на суму 7 150, 5 грн., який, зважаючи на положення ст.1206 ЦК України, а також повного визнання обвинуваченим, підлягає до задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_3 на користь місцевого бюджету (міський бюджет, призначення платежу «Інші надходження») 7 150 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз №5-255/17 від 27 липня 2017 року в сумі 989, 6 грн. та №5-368/17 від 27 липня 2017 року в сумі 1 237 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави з відповідними призначеннями платежів.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме DVD-R диск, на якому знаходиться відео-файл під назвою «ch02_0400», який зберігається при матеріалах кримінального провадження, слід залишити там же.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 25 травня 2020 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника, угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. в дохід держави без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради про стягнення з ОСОБА_3 витрат на лікування потерпілої від злочину задовольнити та стягнути із ОСОБА_3 на користь місцевого бюджету (міський бюджет, призначення платежу «Інші надходження») 7 150 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави з відповідними призначеннями платежів процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведені судові інженерно-транспортні експертизи №5-255/17 від 27 липня 2017 року в сумі 989, 6 грн. та №5-368/17 від 27 липня 2017 року в сумі 1 237 грн.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме DVD-R диск, на якому знаходиться відео-файл під назвою «ch02_0400», який зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1