В И Р О К
Іменем України

23.06.2020 року
м.Мостиська
єун 448/276/18
провадження №1-кп/448/9/20

Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження за №0000133, внесені до ЄРДР 16.02.2018 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велимче, Ратнівського району Волинської області, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.293, ч.2 ст.332, ч.2 ст.342, ч.1 ст.343 КК України,
учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 ,
потерпілий ОСОБА_5 , - не з`явився,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , 10.09.2017 року, приблизно з 16.00 по 20.00 годину, перебуваючи в с.Шегині, Мостиського району Львівської області, на території МАПП «Шегині» на державному кордоні України з Республікою Польща, діючи умисно, групою осіб за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, маючи на меті забезпечити незаконне переправлення через державний кордон України, особи без громадянства ОСОБА_6 , шляхом усунення перешкод приймав активну участь у групових діях, що виражались у розриванні рубежу (заслону) стримування з числа прикордонного наряду, здійснював шляхом застосування фізичної сили (впливу) відтягування та виривання службовця Державної прикордонної служби України зі сформованого заслону, що в подальшому призвело до суттєвого порушення роботи МАПП «Шегині».

Так гр. ОСОБА_3 , з метою розірвання сформованого рубежу (заслону) прикордонного наряду, схопив ззаду за шию молодшого інспектора прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 категорії ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (надалі ОСОБА_5 ), та застосовуючи фізичну силу, навалюючись усім тулубом на ОСОБА_5 , хапаючи останнього за руки та плечі, ривками виривав ОСОБА_5 з шеренги, достовірно знаючи, що останній є службовцем Державної прикордонної служби України та виконує свої службові обов`язки. Внаслідок таких дій ОСОБА_3 , та інших співучасників ОСОБА_5 , був вирваний з шеренги та із застосуванням фізичної сили витягнутий на кілька метрів поза її межі, що призвело до розірвання сформованого рубежу (заслону) прикордонного наряду.

Вказані активні дії ОСОБА_3 , та інших учасників групових дій призвели до суттєвого порушення роботи МАПП «Шегині», що є установою, яка здійснює функції організації та здійснення прикордонного і митного контролю осіб, унеможливлення виконання службовими особами Державної прикордонної служби України заходів щодо недопущення незаконного перетину кордону, порушення режиму оформлення пасажирів і транспортних засобів.

Також ОСОБА_3 , 10.09.2017 року, приблизно з 16.00 по 20.00 годину, перебуваючи на території МАПП «Шегині» на державному кордоні України з Республікою Польща, що в с. Шегині Мостиського району Львівської області, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з невстановленими досудовим розслідуванням особами, достовірно знаючи про дію Указу Президента України від 26.07.2017, згідно якого ОСОБА_6 вважається таким, що втратив громадянство України, маючи на меті забезпечити незаконне переправлення через державний кордон України, особи без громадянства ОСОБА_6 без проходження прикордонного та митного контрою, шляхом усунення перешкод через розривання сформовано заслону прикордонного наряду, здійснював, шляхом застосування фізичної сили (впливу), відтягування та виривання окремих службовців Державної прикордонної служби України з сформованого заслону, достовірно знаючи, що такий є службовцем Державної прикордонної служби України, оскільки останній був одягнутий у формений одяг зі знаками розрізнення на ньому та виконує свої службові обов`язки.

Окрім іншого ОСОБА_3 , здійснював фізичну протидію працівнику Державної прикордонної служби України, а саме, з метою розірвання сформованого рубежу (заслону) прикордонного наряду, схопив ззаду за шию молодшого інспектора прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 категорії ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (надалі ОСОБА_5 ), та застосовуючи фізичну силу, навалюючись усім тулубом на ОСОБА_5 , хапаючи останнього за руки та плечі, ривками виривав ОСОБА_5 з шеренги. Внаслідок таких дій ОСОБА_3 та інших співучасників ОСОБА_5 був вирваний з шеренги та із застосуванням фізичної сили витягнутий на кілька метрів поза її межі, що призвело до розірвання сформованого рубежу (заслону) прикордонного наряду та таким чином сприяв незаконному переправленню через державний кордон України з Республікою Польща та прохід 10.09.2017 року через МАПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на територію України особи без громадянства ОСОБА_6 , без проходження прикордонного контролю та без дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України.

Так ОСОБА_3 , вчиняючи 10.09.2017 року вищезазначені дії у групі із невстановленими досудовим розслідуванням особами та перебуваючи на території МАПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 », на державному кордоні України з АДРЕСА_2 , шляхом усунення перешкод у вигляді виставленого бар`єру з службовців Державної прикордонної служби України, забезпечив незаконне переправлення через державний кордон України з Республікою Польща та прохід 10.09.2017 через МАПП «Шегині» на територію України особи без громадянства ОСОБА_6 без проходження прикордонного контролю та без дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України.

Він же, діючи умисно, 10.09.2017 року орієнтовно з 16.00 по 20.00 годину, перебуваючи на території МАПП «Шегині», що в с. Шегині Мостиського району Львівської області, під час та у зв`язку із виконанням службовцем Державної прикордонної служби України ОСОБА_5 на території МАПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » своїх службових обов`язків щодо попередження (недопущення) та припинення незаконного перетину державного кордону України особами поза прикордонним контролем, забезпечення недоторканості державного кордону України, дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму, достовірно знаючи, що такий є службовцем Державної прикордонної служби України та працівником правоохоронного органу, вчинив активну фізичну протидію здійсненню працівником правоохоронного органу службових обов`язків, схопив ззаду за шию молодшого інспектора прикордонної служби 2-ї категорії ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , та застосовуючи фізичну силу, навалюючись усім тулубом на ОСОБА_5 , хапаючи останнього за руки та плечі, ривками виривав ОСОБА_5 , з шеренги, достовірно знаючи, що він є службовцем Державної прикордонної служби України, працівником правоохоронного органу, оскільки останній був одягнутий у формений одяг зі знаками розрізнення на ньому та виконує свої службові обов`язки, тобто вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Він же, ОСОБА_3 10.09.2017 року, приблизно з 16.00 по 20.00 годину, перебуваючи на території МАПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на державному кордоні України з АДРЕСА_2 , діючи групою осіб за попередньою змовою з невстановленим досудовим розслідуванням особами, маючи на меті сприяти незаконному переправленню через державний кордон України, особи без громадянства ОСОБА_6 , шляхом розривання сформованого рубежу (заслону) прикордонного наряду, приймаючи активну участь у групових діях умисно здійснював фізичний вплив шляхом застосування фізичної сили, відтягування та виривання службовця Державної прикордонної служби України ОСОБА_5 зі сформованого рубежу (заслону), достовірно знаючи, що такий є службовцем Державної прикордонної служби України, оскільки останній був одягнутий у формений одяг зі знаками розрізнення на ньому та виконує свої службові обов`язки.

Фізичний вплив на працівника правоохоронного органу службовця Державної прикордонної служби України 10.09.2017 року вчинявся ОСОБА_3 та іншими учасниками з метою перешкодити виконанню зазначеним службовцем своїх обов`язків щодо попередження (недопущення) та припинення незаконного перетину державного кордону України особами поза прикордонним контролем, забезпечення недоторканості державного кордону України, дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму, та усунення в такий спосіб перешкод у незаконному переправленні осіб через державний кордон України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, підтвердив обставини, що наведені у обвинувальному акті. Пояснив, що він дійсно 10.09.2017 року з 16:00 до 20:00 години, за наведених в обвинувальному акті обставинах, перебуваючи на території Міжнародного автомобільного пункту пропуску «Шегині» через державний кордон України з Республікою Польща, що в с.Шегині, Мостиського району, Львівської області, приймав активну участь у групових діях, що призвели до суттєвого порушення роботи установи, сприяв незаконному переправленню осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, чинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконанням ним службових обов`язків, здійснив вплив на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків. В скоєному щиро розкаюється, просив суд його суворо не карати, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Потерпілий ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, що відповідає змісту ст.56 КПК України. Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , визнав вину у повному обсязі, за відсутності потерпілого можливо з`ясувати усі обставини під час судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності останнього.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням документів, які характеризують його, як особу.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зокрема: ст.293 КК України активної участі у групових діях, що призвели до суттєвого порушення роботи установи; ч.2 ст.332 КК України сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, усуненням перешкод, вчиненого за попередньою змовою групою осіб; ч.2 ст.342 КК України чиненні опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та ч.1 ст.343 КК України чинення впливу на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.

Вважає, що його дії вірно юридично кваліфіковані за вищевказаними статтями Кримінального кодексу України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальні правопорушення, котрі згідно ст.12 КК України відносяться до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості та тяжких відповідно.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_3 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується те, що такий раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно працевлаштований у ТОВ «Сі Ер Бі Україна на посаді «лікар-ортопед-травматолог», являється президентом ГО «Всеукраїнське Об`єднання Медиків майдану», де виключно позитивно характеризується, бере активну участь у волонтерській діяльності, є радником голови комітету сприяння протидії корупції, нагороджений подякою міністерства Охорони здоров`я України за вагомі досягнення у професійній діяльності та сумлінну працю, проживає у шлюбі з дружиною ОСОБА_7 від якої в них двоє малолітніх дітей: дочок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , щиро розкаявся у вчиненому, його стан здоров`я - на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.

Крім цього, судом взято до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді Вишгородського районного відділу з питань пробації відносно обвинуваченого ОСОБА_3 а саме, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає: що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

На думку органу пробації виконання покарання можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора, яка просила призначати покарання для обвинуваченого зі звільненням від відбуття такого з випробуванням, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому такому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.69 КК України, суд не вбачає.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , слід керуватись положеннями ч.1 ст.70 КК України, а саме при сукупності злочинів, суд призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Що стосується додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, яке передбачене санкцією ч.2 ст.332 КК України, то з даного приводу слід зазначити наступне.
В п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що відповідно до ст.55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише у тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою обвинуваченого або із заняттям ним певною діяльністю.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.332 КК України без використання певної посади чи певної діяльності.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що вчинення обвинуваченим вищевказаного кримінального правопорушення не було пов`язане з його посадою або із заняттям ним певною діяльністю, тому додаткове покарання позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до нього не слід застосовувати.

Разом з тим суд вважає наступне.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнаний винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.293 та ч.1 ст.343 КК України.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Судом установлено, що ОСОБА_3 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст.293 та ч.1 ст.343 КК України, 10 вересня 2017 року.

Відповідно до ст.293 КК України, вчинення такого злочину карається караються штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців.

Згідно ч.1 ст.343 КК України, санкція даної статті передбачає покарання штраф до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до трьох місяців.

Згідно зі ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ст.293 та ч.1 ст.343 КК України відноситься до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно частини 5 статті 74 КК України особу також може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

У даному випадку вищевказані кримінальні правопорушення, вчинені особою 10.09.2017року, тобто, станом на даний час минули законодавчо встановлені строки для притягнення особи до кримінальної відповідальності за їх вчинення.

З огляду на вимоги частини 5 статті 74 КК України, обвинуваченого ОСОБА_3 , слід звільнити від призначеного покарання за ст.293 та ч.1 ст.343 КК України на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Судом не встановлено та сторонами провадження не надано відомостей про ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 , від слідства, вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (ч.2 ст.49 КК України).

Вирішуючи питання про зарахування обвинуваченому ОСОБА_3 строку попереднього ув`язнення у строк покарання суд зазначає наступне.
Згідно ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Судом встановлено, що попереднє ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_3 , у період з 13 вересня 2017 року по 14 вересня 2017 року, здійснювалося відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 13 вересня 2017 року, в межах даного кримінального провадження, а тому такому слід зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, оскільки вказане кримінальне провадження стосувалося злочину, який вчинений після 20 червня 2017 року, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року №663/537/17.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати по справі у відповідності до ст.ст.124, 126 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 , в дохід держави.

Крім того, ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 13.09.2017 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 32000 грн., яка внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Львівській області 14.09.2017 року, у зв`язку з чим ОСОБА_3 , звільнено із «Львівської установи виконання покарань (№ 19)» 14.09.2017 року.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 №15, передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави не був порушений в ході розгляду справи, то запобіжний захід у вигляді застави підлягає продовженню з встановленими обов`язками до звернення вироку до виконання, а внесений розмір застави підлягає поверненню ОСОБА_10 , після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.293, ч.2 ст.332, ч.2 ст.342 і ч.1 ст.343 КК України.

Призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання:
- за ст.293 КК України штраф у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_3 , звільнити від покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з закінченням строків давності, які передбачені ст.49 КК України.

- за ч.1 ст.343 КК України штраф у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (однієї тисячі триста шістдесят) гривень.

На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_3 звільнити від покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з закінченням строків давності, які передбачені ст.49 КК України.

Призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання:
- ч.2 ст.332 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

- за ч.2 ст.342 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

Згідно із вимогами ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.332 та ч.2 ст.342 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_3 , остаточне покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_3 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) зарахувати ОСОБА_3 , у строк відбування покарання тримання під вартою з 13 вересня 2017 року по 14 вересня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді застави в сумі 32000 гривень - залишити до набрання вироком законної сили.
Після набрання вказаним вироком законної сили повернути ОСОБА_10 , за її заявою внесені нею на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Львівській області, на р/р №0757, банк одержувача Державна казначейська служба України м.Київ, МФО 820172, , одержувач ТУ ДСА у Львівській області, грошові кошти у якості застави за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази відсутні.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз, зокрема, за проведення судової портретної експертизи №19/9-2/82-СЕ/17 від 27.12.2017 року на суму 8625 грн.76 коп. та за проведення судової комп`ютерно - технічної експертизи №5219 від 17.11.2017 року на суму 1980 грн. 80 коп., а всього на загальну суму 10606 (десять тисяч шістсот шість) гривень 56 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ст.349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1

Вирок суду виготовлений та підписаний суддею у нарадчій кімнаті 23.06.2020 року.