ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/4843/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1918/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000839 від 01.08.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 364, частиною 4 статті 358 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 задоволено клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000839 від 01.08.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 364, частиною 4 статті 358 КК України.
Накладено арешт, шляхом заборони володіти, користуватися та розпоряджатися, на майно, вилучене 10.04.2019 у ході обшуку домоволодіння:
-за місцем проживання ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до зазначеного в ухвалі списку а.с. 88-90);
-за місцем проживання ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (відповідно до зазначеного в ухвалі списку а.с. 88-90);
-за місцем проживання ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (відповідно до зазначеного в ухвалі списку а.с. 88-90);
-за місцем реєстрації ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (відповідно до зазначеного в ухвалі списку а.с. 88-90);
-за місцем реєстрації ОСОБА_12 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (відповідно до зазначеного в ухвалі списку а.с. 88-90).
У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про повернення клопотання про арешт майна відмовлено.
Не погодившись із вказаною ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 в частині арешту майна по кримінальному провадженні, виявленого та вилученого 10.04.2019 під час проведення обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого в цій частині.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що слідчий суддя здійснила розгляд клопотання про арешт майна та постановила відповідну ухвалу поза межами присікального 72-х годинного строку, встановленого частиною 6 статті 173 КПК України, через тиждень після надходження клопотання до суду. Аналогічні доводи містять й апеляційні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .
Крім цього, накладення арешту на: печатку ФО-П ОСОБА_15 № , власником якої є ОСОБА_15 , а не ОСОБА_6 ; флешнакопичувачі інформації у кількості 3 штук, мобільний телефон марки Samsung Galaxy J3 Duos» чорного кольору з двома сім картами є неправомірним, оскільки вказані предмети не містять в собі відомостей, що мають значення для досудового розслідування, та можуть бути доказом у даному кримінальному провадженні. Зі змісту клопотання та доданих до нього документів не вбачається, які саме обставини у даному кримінальному провадженні підтверджують вилучені предмети. Слідчим не підтверджено доказами наявність підстав вважати, що вказані носії інформації та мобільний телефон містять відомості, що мають значення для досудового розслідування та можуть бути доказом у даному кримінальному провадженні. Матеріалами справи, а так само і оскаржуваним рішенням не доведено, що вилучені носії інформації та мобільний телефон відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 в частині арешту майна по кримінальному провадженні, виявленого та вилученого 10.04.2019 під час проведення обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого в цій частині.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що накладення арешту на документи, банківські картки «Raiffeisen Bank Aval», флешнакопичувач інформації у вигляді ялинки, мобільний телефон UMIDIGI з сімкарткою оператора Київстар, телефон iPhone та планшет ASUS у корпусі чорного кольору, - є незаконним, оскільки доказів того, що вилучені речі та предмети відповідають критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 в частині арешту майна по кримінального провадженні, виявленого та вилученого 10.04.2019 під час проведення обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого в цій частині.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що накладення арешту на документи, банківську картку, печатку «COLOP S2260» № 353, флешнакопичувачі інформації у кількості 7 штук, мобільний телефон «Samsung» та сім карту, жорсткий диск чорного кольору «WD Elements», грошові кошти на загальну суму 9800 грн та 120 доларів США, - є незаконним, оскільки доказів того, що вилучені речі та предмети відповідають критеріям, визначеним у статті 98 КПК України, а саме що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, слідчим до суду не надано.
В апеляційній скарзі ОСОБА_10 ставиться питання про скасування ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 в частині арешту майна, виявлено та вилученого 10.04.2019 під час проведення обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та постановленням нової ухвали по відмову у задоволенні клопотання слідчого в цій частині.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що накладення арешту на банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , на грошові кошти на загальну суму 130 000 російських рублів, 24 845 доларів США, - є незаконним, оскільки доказів того, що вилучені речі та предмети відповідають критеріям, визначеним у статті 98 КПК України, а саме що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, слідчим до суду не надано.
ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 в частині арешту майна, виявленого та вилученого 10.04.2019 під час проведення обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та в цій частині у задоволенні клопотання слідчого відмовити. Також ОСОБА_9 звернувся із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.
Доводи клопотання обґрунтовані тим, що він особисто 18.04.2019 участі у судовому засіданні не приймав, під час оголошення рішення присутнім не був. При цьому, копія ухвали про арешт майна від 18.04.2019 на його адресу не надходила.
У судовому засіданні 18.04.2019 були присутні його представники адвокати ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які заявили клопотання про повернення клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна прокурору, у зв`язку із закінченням строку, передбаченого частиною 6 статті 173 КПК України. Проте, у зв`язку із відмовою судді у розгляді заявленого клопотання саме до початку розгляду клопотання про арешт майна по суті, його представники залишили залу судового засідання на знак протесту проти проведення судового розгляду поза межами строків. Участі у подальшому судовому розгляді адвокати не приймали, під час оголошення судового рішення присутні не були.
Колегія суддів, перевіривши доводи клопотання ОСОБА_9 щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 зазначає наступне.
З матеріалів провадження вбачається, що розгляд слідчим суддею клопотання слідчого про арешт майна відбувся з повідомленням власника майна ОСОБА_9 , про що свідчить наявне в матеріалах провадження рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 79), а за таких обставин при вирішенні питання про своєчасно чи ні подана 22.05.2019 ОСОБА_9 апеляційна скарга, слід виходити з положень статті 395 КПК України.

Пунктом 3 частини 2 статті 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Отже, для особи, яка оспорює рішення слідчого судді, ухвалене за викликом цієї особи, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 376 КПК України судове рішення проголошується негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. За змістом статті 376 КПК України дата оголошення судового рішення, в тому числі й ухвали слідчого судді, безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження.

Зважаючи на те, що постановлення ухвали слідчим суддею не пов`язане з вирішенням справи по суті, а рівень складності скарг, які передаються на розгляд слідчим суддям, зазвичай не є таким, що потребує значного часу для складання ухвали щодо їх вирішення, оголошення слідчим суддею в порядку частини 2 статті 376 КПК України лише резолютивної частини ухвали має місце переважно у виняткових випадках та жодним чином не впливає на визначений процесуальним законом порядок обчислення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 27.05.2019, у випадку, коли слідчий суддя з покликанням на частину 2 статті 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Частиною 1 статті 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

За таких обставин, доводи ОСОБА_9 про те, що причини пропуску строку для подання до апеляційного суду апеляційної скарги на ухвалу слідчого суді є поважними, з огляду на отримання його представниками повного тексту ухвали 20.05.2019, є необґрунтованими, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що у поновленні строку на оскарження ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 ОСОБА_9 слід відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом СУ прокуратури Харківської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000839 від 01.08.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 364, частиною 4 статті 358 КК України за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Харківської митниці, які діючи всупереч інтересам служби в інтересах ТОВ «Євро-Диліжанс» та спричинили тяжкі наслідки.
11.04.2019 старший слідчий прокуратури ОСОБА_11 звернувся з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на вилучене в ході обшуків 10.04.2019 майно з метою забезпечення запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, збереження речових доказів, враховуючи існування сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є предметом кримінального правопорушення та доказами, в т.ч. речовими доказами, вчиненого злочину, підлягає спеціальній конфіскації та стягненню в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Необхідність накладення арешту на вилучене в ході обшуків, проведених 10.04.2019 майно, слідчий обґрунтовує тим, що вилучені: мобільні телефони, грошові кошти, жорсткі накопичувачі інформації, (в.т.ч. флешнакопичувачі), чорнові записи та документи можуть містити на собі сліди злочину. Вилучене майно, відповідає вимогам статті 98 КПК України, оскільки: а) зберегли на собі сліди кримінального правопорушення; б) містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; в) є предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Просив накласти арешт для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, збереження речових доказів у кримінальному провадженні. Зазначив, що на даний час вилучена техніка та телефони оглядаються та вивчаються із залученням спеціалістів. Документи, які стосуються обставин вчиненого кримінального правопорушення та обставин, які є предметом досудового розслідування, чорнові записи містять виконані у рукописній формі дані щодо перерахування грошових коштів, чисті аркуші паперу із печатками закордонних підприємств, блокноти та записники, які стосуються предмету доказування у кримінальному провадженні та можуть бути використані в ході досудового слідства.
Задовольняючи клопотання старшого слідчого про арешт майна, яке вилучене в ході обшуків, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим було доведено, що вищевказане майно, вилучене в ході обшуків, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, є підстави вважати, що це майно є предметом скоєння даного злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з вищевикладених приписів КПК України, доказів, що надані до клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що вилучене, під час обушку 10.04.2019 майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.
Посилання в апеляційних скаргах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 на відсутність правових підстав, для арешту майна не ґрунтуються на матеріалах справи. Відповідно до положень статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вилучене майно, постановою старшого слідчого ОСОБА_16 від 11.04.2019 визнано речовими доказами (а.с. 19-20), як майно, яке імовірно зберегло на собі сліди кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 364, частиною 4 статті 358 КК України, перевіряється на теперішній час слідчим шляхом. Воно має бути використано для проведення подальших слідчих (розшукових) дій та має значення для подальшого встановлення кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.
З метою забезпечення його збереження для встановлення інших причетних осіб та обставин кримінального правопорушення слідчий суддя правомірно та обґрунтовано застосував такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновок ухвали слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, що було вилучене 10.04.2019 у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .
Інші доводи апеляційних скарг, які давали б беззаперечні підстави суду прийти до висновку про відсутність необхідності в накладенні арешту на вказане майно, відсутні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, підстав для її скасування на даний час не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 залишити без змін.
Відмовити ОСОБА_9 у поновленні строку на оскарження ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.04.2019, апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Ухвала суду апеляційної інстанції в частині відмови у поновленні строку на оскарження ухвали слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, в іншій частині ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -
Судді: