ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3129/19 Справа № 206/5631/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кринички, Криничанського району, Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого вироком Криничанським районним судом Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього належного йому майна,
про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення,

за участю:

секретаря - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року засудженого ОСОБА_6 звільнено від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 23 дні.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, ОСОБА_6 відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, характеризується позитивно, має 3 заохочення, що були ним отримані 15.02.2018, 10.08.2018 та 23.07.2019 - за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці, стягнень не має, засуджений вперше, має на триманні 2 неповнолітніх дітей та хвору мати похилого віку, працевлаштований на складі установи, до праці з благоустрою установи ставиться сумлінно, приймає участь у програмі дифренційованого виховного впливу "Фізкультура і спорт", дбайливо ставиться до майна установи, виконує законні вимоги персоналу установи та роботи із самообслуговування, тому, на думку суду, наявні підстави вважати, що він підлягає умовно-достроковому звільненню.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, та винести нову, якою відмовити в застосуванні до засудженого ОСОБА_6 положень ст. 81 КК України.
Вимоги скарги прокурор обґрунтовує тим, що суд не врахував те, що ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочину не визнав, має 3 заохочення, які отримані напередодні можливості застосування ст.81 КК України, а не на протязі всього часу відбування покарання, відповідно до записів (результатів оцінювання) у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим: від 27.05.2017 - «Засуджений стає на шлях виправлення», від 30.11.2017 - «Засуджений стає на шлях виправлення», 26.05.2018 - «Засуджений став на шлях виправлення», 30.11.2018 - «Засуджений став на шлях виправлення», 07.08.2019 - «Засуджений довів своє виправлення». Прокурор вважає, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення, та до нього не може бути застосовано положення ст. 81 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого та його захисника, які просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.

Виходячи з вимог вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після після фактичного відбуття певної частини строку покарання та повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року, яким засуджений за ч. 3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна, з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльностю, пов`язаною з виконанням обов`язків працівника податкової чи митної справи другого рангу. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2018 року засудженому невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі замінено на обмеження волі.

Під час утримання в Київському ізоляторі засуджений характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, а з 27 вересня 2016 року, відбуваючи покарання в МВК №91, характеризувався позитивно, мав 2 заохочення, стягнень не мав.

У Державній установі «Ігренський виправний центр (№ 133)» засуджений відбуває покарання з 05 березня 2019 року, характеризується позитивно, має 1 заохочення, стягнень не має. Окрім цього, засуджений працевлаштований на складі установи за власним бажанням на добровільній основі відповідно до довідки, вимоги відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку виконує, у відносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних відносин з персоналом, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», провину у скоєному злочині визнав, має малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтримує зв`язки з рідними.
Надаючи оцінку наведеним обставинам у їх сукупності та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 хоча і характеризується вцілому позитивно за час відбування покарання та має міцні соціальні зв`язки, однак його поведінка не є такою, що зазнала позитивних змін.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як видно з матеріалів провадження, поведінка ОСОБА_6 за весь час відбування покарання зводиться лише до виконання покладених на нього, як на засудженого, обов`язків.

Також, відповідно до повідомлення ДУ " Ігренський виправний центр (№133)" від 04 грудня 2019 року, ОСОБА_6 не працевлаштований на контрагентських об`єктах, які знаходяться за межею дислокації установи і на ДП Підприємство ДКВСУ (№133), та дані щодо його постійного залучення до праці відсутні.

Окрім того, на переконання колегії суддів, строк покарання, який відбув засуджений є недостатнім для того, щоб впевнитися, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 07 вересня 2021 року.
За таких обставин, висновки суду про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення є такими, що не відповідають фактичним обставинам цього провадження, і за правилами п.2 ч.1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування такого рішення суду.

З огляду на викладене, враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому відсутні підстави для задоволення подання установи про його звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленням нової, якою у задоволенні подання щодо засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання начальника ДУ Ігренський ВЦ №133 щодо ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4