УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000245 від 05 лютого 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 121 КК України,-

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000245 від 05 лютого 2017 року відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у скоєнні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи.

В обґрунтування даного клопотання захисник вказує, що під час досудового розслідування на підставі постанови начальника відділення з розслідування злочинів проти життя та здоров`я СВ Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 від 16 березня 2017 року, в рамках даного кримінального провадження була призначена та проведена судово-психіатрична експертиза №113 від 17 березня 2017 року.

На вирішення даної експертизи були поставлені наступні питання:

1. Чи страждає підозрювана якими-небудь психічними захворюваннями? Якщо так, то чи могла вона віддавати звіт у своїх діях чи керувати ними при здійсненні інкримінованого їй діяння?

2. Чи знаходилася підозрювана у момент скоєння злочину в тимчасово хворобливому стані, чи могла вона віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними?

3. Чи є підозрювана душевно хворою в даний час та чи не потребує вона застосування заходів медичного характеру?

4. Чи перебувала підозрювана у момент вчинення злочину у стані фізіологічного афекту чи іншому емоційному стані, що міг суттєво вплинути на її свідомість і діяльність?

Захисник ставить під сумнів висновки даної експертизи стосовно того, що на момент скоєння злочину ОСОБА_4 не знаходилася в стані фізіологічного афекту або в іншому вираженому афективному стані, мотивуючи це тим, що експертами не врахований той факт, що реакція ОСОБА_4 на фізичну образу з боку ОСОБА_8 виникла раптово, миттєво, в стані сильного душевного хвилювання, і вона не пам`ятає подробиць та механізму заподіяння тілесних ушкоджень.

Захисник також наголошує, що експерти у своїй відповіді щодо наявності фізіологічного афекту або іншого вираженого афективного стану формально вказали на відсутність феноменологічних критеріїв, не розкривши змісту, що саме вони мали на увазі.

При цьому, експертами не було враховано наступні обставини: психічний стан ОСОБА_4 у вечірній час, зважаючи на те, що вона була фізично втомлена після напруженого робочого дня. Не враховано, що ОСОБА_4 здійснювала догляд за малолітньою дитиною, якій на той час виповнилося лише 2,5 місяці, тому була фізично і морально виснажена, а також не враховано, що дана подія сталася після довготривалого і бурхливого з`ясування стосунків із ОСОБА_8 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння.

На думку захисника, вказаний висновок судово-психіатричної експертизи №113 від 17 березня 2017 року не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки базується на поясненнях свідків, які на момент проведення експертизи не були допитані в судовому засіданні.

Оскільки на предмет встановлення чи знаходилася ОСОБА_4 на момент вчинення нею даного кримінального правопорушення в стані фізіологічного афекту або в іншому вираженому афективному стані необхідні спеціальні знання в даній галузі. захисник, діючи в інтересах своєї підзахисної, просить призначити по справі повторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити спеціалістам ДУ «Науково-дослідного інституту психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», на вирішення якої поставити питання:

1. Чи знаходилася обвинувачена ОСОБА_4 у момент скоєння злочину в тимчасово хворобливому стані, чи могла вона усвідомлювати свої дії та керувати ними?

2. Чи перебувала обвинувачена ОСОБА_4 у момент вчинення злочину у стані фізіологічного афекту чи іншому емоційному стані, що міг суттєво вплинути на її свідомість і діяльність?

Обвинувачена підтримала клопотання захисника.

Потерпіла в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, вважаючи, що висновком проведеної судово-психіатричної експертизи надано вичерпні відповіді на поставлені питання, дані висновки експерта сумнівів у неї не викликають, вважає, що підстави для призначення повторної судово-психіатричної експертизи відсутні відтак повторне її проведення є недоцільним.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання потерпілої, оскільки судово-психіатрична експертиза по справі вже проведена, відтак повторне її проведення є недоцільним та призведе до затягування розгляду даного кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання захисника підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Згідно ч.1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 КПК України, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Як вбачається з висновку експерта №113 від 17 березня 2017 року, експертом визначено, що на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих дій та станом на теперішній час, ОСОБА_4 , ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки не виявляла і не виявляє, і при збереженості у неї емоційно-вольової сфери, інтелекту, пам`яті, критичних і прогностичних функцій - була здатна у вказані періоди часу та здатна на теперішній час усвідомлювати власні дії та керувати ними.

За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_4 , може брати участь у слідчих діях, судовому засіданні та не потребує застосування будь-яких примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України.

Відтак, на думку експерта, в період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих діянь, підекспертна ОСОБА_4 не знаходилася в стані фізіологічного афекту або в іншому вираженому афективному стані по причині відсутності феноменологічних критеріїв цього виключного емоційного стану.

Разом з тим, з висновку експерта №113 від 17 березня 2017 року не вбачається, що при проведенні експертизи було враховано, що на момент скоєння злочину ОСОБА_4 здійснювала догляд за малолітньою дитиною, якій на той час виповнилося 2,5 місяці, та чи могли вказані обставини обумовлювати її фізичне виснаження та впливати на її психологічний стан. Крім того, з висновку експерта не вбачається чи досліджувались обставини, що реакція ОСОБА_4 на фізичну образу з боку ОСОБА_8 могла виникнути раптово, миттєво, в стані сильного душевного хвилювання, оскільки вона не пам`ятає подробиць та механізму заподіяння тілесних ушкоджень. Не вбачається також і те, чи враховувались експертом обставини, що дана подія сталася після довготривалого і бурхливого з`ясування стосунків з ОСОБА_8 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Крім того, висновок судово-психіатричної експертизи базується на поясненнях свідків, які на момент проведення експертизи не були допитані в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:

1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;

3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до п. 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної експертизи.

Повторна експертиза проводиться у випадку, якщо висновок первинної експертизи визнано необґрунтованим, чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або інакше викликає сумніви в його правильності.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що у висновку експерта №113 від 17 березня 2017 року не враховано усі обставини скоєння даного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що клопотання захисника про призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи підлягає задоволенню.

Суд вважає, що повторне вирішення питань «Чи знаходилася обвинувачена ОСОБА_4 у момент скоєння злочину в тимчасово хворобливому стані, чи могла вона усвідомлювати свої дії та керувати ними? Чи перебувала обвинувачена ОСОБА_4 у момент вчинення злочину у стані фізіологічного афекту чи іншому емоційному стані, що міг суттєво вплинути на її свідомість і діяльність?» з врахуванням вищевказаних обставин є суттєвим для прийняття рішення у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 242, 332, 372 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про призначення по кримінальному провадженню повторної судово-психіатричної експертизи задовольнити.

Призначити у кримінальному провадженні №0000245 від 05 лютого 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 121 КК України проведення повторної судово-психіатричної експертизи.

Залучити до проведення вказаної експертизи спеціалістів Державної установи «Науково-дослідного інституту психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

На вирішення експертизи поставити наступне питання:

1. Чи знаходилася обвинувачена ОСОБА_4 у момент скоєння злочину в тимчасово хворобливому стані, чи могла вона усвідомлювати свої дії та керувати ними?

2. Чи перебувала обвинувачена ОСОБА_4 у момент вчинення злочину у стані фізіологічного афекту чи іншому емоційному стані, що міг суттєво вплинути на її свідомість і діяльність?

В розпорядження експертам для проведення експертизи надати:

- копію ухвали про проведення повторної судово-психіатричної експертизи;

- матеріали кримінального провадження 703/1328/17, 1-кп/703/40/20.

Відповідно до ст. 70 КПК України попередити експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Зупинити провадження по справі на час проведення повторної судово-психіатричної експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 19 червня 2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1