ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/615/20 Справа № 205/9262/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громаданки України, маючу вищу освіту, яка працює на посаді директора туристичної фірми Самер Вінтер Тур, розлучена, має на утриманні двох дітей, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Новокадацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 14 червня 2020 року.
Слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення зазначив, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Вказує, що тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання винуватою у вчиненні злочину, наявність відносно неї обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000480 від 01.03.2018 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України є тими факторами, за яких підозрювана, з метою уникнення від відповідальності, дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити нові злочини.

Також зазначає, що враховуючи, що ОСОБА_6 раніше не судима, має постійне місце проживання, роботу, на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем їх навчання, що безумовно свідчить про наявність у неї міцних соціальних зв`язків, а тому, для запобігання таким ризикам та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної, достатнім є застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на останню обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що слідчим суддею не було надано належної оцінки доказам, доданим до клопотання стороною обвинувачення, та не перевірено, чи доводять докази сторони обвинувачення обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.

Вказує, що висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не ґрунтуються на доказах, доданих до клопотання, та їх існування не було доведено прокурором під час розгляду клопотання сторони обвинувачення.

Також зазначає, що ОСОБА_6 жодного разу не вчиняла жодних спроб переховуватися від органів слідства, про що свідчить те, що на розгляді у Ленінському районному суді м. Дніпропетровська перебуває інше кримінальне провадження відносно підозрюваної та вона протягом майже двох років з`являється на усі виклики суду та жодного разу не намагалася ухилитися від участі у судових засіданнях.

Крім того, з моменту внесення відомостей про вчинення даного кримінального правопорушення у реєстр до моменту повідомлення про підозру ОСОБА_6 минуло 11 місяців, та вона не вчиняла дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування.

Також вказує, що ризик вчинення нового злочину є недоведеним, обґрунтування слідчим суддею цього ризику є лише обґрунтування наявності відносно ОСОБА_6 обвинувального акту в іншому кримінальному провадженні, однак до клопотання слідчого доказів на підтвердження цього не долучено.

Крім того, про відсутність даного ризику додатково свідчить і та обставина, що підозрювана вже півроку не працює на ДП КБ Південне та офіційно працює в іншій галузі, має постійний дохід та раніше не судима.

Наголошує, що при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя не взяв до уваги того факту, що ОСОБА_6 одна виховує та утримує двох малолітніх дітей та необхідність продовжувати працювати для їх утримання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, захисника ОСОБА_7 та підозрювану ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 2 статті 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини 1 та 2 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати її у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів враховує зазначену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» правову позицію, відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: заявою про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14 травня 2019 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , від 20.05.2019, 04.10.2019 року та 13 січня 2020 року; копією розписки ОСОБА_6 , від 26.12.2018, протоколом перегляду мобільного телефону марки «АрреІ» моделі «Ірhone 7» ІМЕА НОМЕР_1 , якій належить потерпілій ОСОБА_9 , при огляді якого встановлено листування між підозрюваною ОСОБА_6 , та потерпілою ОСОБА_10 , у період часу з 08.06.2018 року по 08.07.2019 року, листом № 48/2646 ГП КБ «Південне» від 05.06.2019 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_6 , працює на ДП «КБ Південне» з 28.11.2005 року на посаді інженера конструктора 2 категорії 154 відділу. Станом на 05.06.2019 року ОСОБА_6 , знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до трьох років з 17.12.2016 року по 23.08.2019 року, а у її посадових обов`язках відсутні повноваження на приймання грошових коштів від громадян на придбання квартир від ДП «КБ Південне», протоколом перегляду мобільного телефону марки «АрреІ» моделі «Ірhone 7» ІМЕА НОМЕР_1 , якій належить потерпілій ОСОБА_9 , при огляді якого встановлено листування між ОСОБА_11 , і потерпілою ОСОБА_9 та іншими матеріалами провадження.

Таким чином, твердження захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 не заслуговують на увагу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, наявність відносно неї обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000480 від 01.03.2018 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України є тими факторами, за яких підозрювана, з метою уникнення від відповідальності, дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити нові злочини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.

Відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

При обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 раніше не судима, має постійне місце проживання, роботу, на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем їх навчання, що безумовно свідчить про наявність у неї міцних соціальних зв`язків.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваної та дієвості кримінального провадження щодо неї.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваної відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: