Номер провадження: 11-сс/813/914/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ Одеської області, молдованина, громадянина України, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Віраж», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 19.07.2020 року,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області до 19.07.2020 року.
Мотивуючи своє рішення про необхідність застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя послався на те, що існує ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки інкриміноване йому кримінальне правопорушення потягло смерть людини, слідчий суддя дійшов до переконання необхідності вжиття запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою з підстав того, що застосований запобіжний захід є занадто суворим, посилаючись на наступне:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначений формально та стороною обвинувачення не доведений;

- слідчим суддею не прийняті до уваги сімейний стан підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків, утриманців, постійного місця проживання та роботи, а також не враховано ставлення підозрюваного ОСОБА_9 до скоєного, зокрема, сплату витрат на поховання загиблого та відшкодування моральної шкоди його родичам.

- слідчим суддею не прийнято до уваги розповсюдження в Україні коронавірусної хвороби (COVID-19), тому утримання підозрюваного в умовах Одеського слідчого ізолятора може небезпечно вплинути на стан його здоров`я.

Посилаючись на викладене, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, застосувати менш суворий запобіжний захід, надавши суду докази, які спростовують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 уточнивши доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного, захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п. 4 ст. 5 Конвенції передбачено право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) №48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності судимостей та інше).

При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування або продовження строку дії запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_9 слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону Конвенції і практики ЄСПЛ.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону Конвенції і практики ЄСПЛ на даній стадії перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, яка підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами.

Відповідно до висновку рішення ЄСПЛ по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд приймає до уваги наступні обставини.

Встановлено, що 20.05.2020 року ОСОБА_9 керував автобусом «Богдан А09202», р/н НОМЕР_1 , та здійснював рух по вул. Чорноморського козацтва в м. Одесі, з боку вул. М. Гефта, в напрямку Ярмаркової площі, де організовано односторонній рух при наявності трьох смуг руху в одну сторону, по крайній правій смузі руху.

В той же день, приблизно о 14:40 год. ОСОБА_9 , у порушення пунктів 2.3. «б», п. 8.7.3. «ґ», 12.1. «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, уважним не був, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, наближуючись до пішохідного переходу, де рух регулюється світлофором, та на якому, для транспортних засобів, увімкнувся жовтий сигнал, який забороняє їх подальший рух, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, швидкість керованого ним транспортного засобу не зменшив, перед світлофором на заборонений сигнал не зупинився, а намагаючись проїхати пішохідний перехід, на який вже вийшов пішохід, проявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення, не дав йому дорогу, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

ОСОБА_9 20.05.2020 року о 18:30 годин було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а 21.05.2020 йому повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Як вбачається з висновку результатів медичного огляду від 20 травня 2020 року, під час скоєної пригоди ОСОБА_9 в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не перебував.

Згідно довідки ТОВ «Віраж» від 21.05.2020 року, що міститься в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_9 працює на посаді водія з 03.03.2017 року, має категорію водія «D», до дисциплінарної відповідальності не притягався, позитивно характеризується.

З довідки з місця проживання вбачається, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, родину, малолітнього сина на утриманні. Згідно довідки серії ІІФ №1825783 МВС України, ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої або не погашеної судимості не має. Згідно договору-замовлення від 21.05.2020 року та квитанцій до нього ОСОБА_13 сплатила кошти за поховання загиблого ОСОБА_12 , в розмірі 30517 гривень (а.п.53-58).

З афідевітів, які також містяться в матеріалах кримінального провадження, вбачається, що родичі загиблого ОСОБА_12 - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 отримали грошові кошти від адвоката ОСОБА_9 в якості компенсації матеріальної та моральної шкоди, та підтверджують, що дружина ОСОБА_9 - ОСОБА_13 сплатила кошти за поховання загиблого ОСОБА_12 , жодних претензій до ОСОБА_9 вони не мають та просять не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а в разі визнання його винуватим обрати йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі (а.п.59-61).

Проте, слідчий суддя вказаним матеріалам кримінального провадження належної оцінки не надав, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_9 неспіврозмірний та занадто суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не в повній мірі обґрунтовано існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Інші ризики, заявлені в клопотанні слідчого, належним чином не доведені стороною обвинувачення.

Разом з тим, на думку колегії суддів, встановлені слідчим суддею обставини надавали можливість застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчому судді слід було врахувати, дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, на утриманні має дружину і малолітню дитину, а також поведінку підозрюваного та його позитивні характеристики за місцем роботи та проживання, ставлення до скоєного.

Слідчий суддя не мотивував свого рішення про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який по суті, згідно висновків ЄСПЛ, прирівнюється до позбавлення волі.

Приймаючи рішення про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу в виді домашнього арешту в певний час доби, апеляційний суд виходить з того, що підозрюваний не може бути позбавлений права на працю, яке є одним з пріоритетних соціальних прав, закріплених в Конституції України.

Зокрема, у ч. 1 ст. 43 Конституції зазначається, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Гарантуючи це право, держава, як зазначається у ч. 2 ст. 43 Конституції, створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує можливість реалізації потреби людини створювати і здобувати джерела існування для себе та своєї сім`ї.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину з її правом на працю, яке забезпечить підозрюваному реалізацію його потреби створювати і здобувати джерела існування для себе та своєї сім`ї.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а саме в період з 22:00 години до 06:00 години наступної доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 184, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року, якою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 19.07.2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_9 .
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 22:00 годин до 06:00 годин ранку наступної доби.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України накласти на підозрюваного ОСОБА_9 наступні обов`язки:
- за кожним викликом прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання.
Підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти негайно.
Строк дії ухвали становить до 19.07.2020 року включно.
Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для негайного виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4