Єдиний унікальний номер справи 333/208/17
Номер провадження 1-кп/333/499/20
УХВАЛА
Іменем України

27 травня 2020 року місто Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №№0000057 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
16 січня 2017 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки про отримання обвинуваченою копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, строком на 1 рік. Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, ч.2 ст.373 КПК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Також, ОСОБА_4 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, та виправдано її.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 квітня 2020 року вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2020 року відносно ОСОБА_4 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

17 квітня 2020 року справа надійшла до Комунраського районного суду м.Запоріжжя та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу передана в провадження судді ОСОБА_1

21 квітня 2020 року по кримінальному провадженню №0000057 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України призначено підготовче судове засідання на 27 травня 2020 року.

Прокурор під час проведення судового підготовчого засідання просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, який проводити у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово, за участю обвинуваченого, потерпілих та прокурора.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник заперечували проти призначення судового розгляду та просили суд повернути обвинувальний акт прокурора через невідповідність вимогам ст.291 КПК України. оскільки обвинувальний акт не містить належного формулювання обвинувачення, не зазначається мотивів вчинення злочину, за змістом обвинувачення є некоректним, має припущення та суперечності.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та його захисника, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

У відповідності зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження, зокрема, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні щодо учасників кримінального провадження здійснюється судом при проведенні підготовчого судового засідання.

Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо останній не відповідає вимогам КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувальний відносно ОСОБА_4 та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам ст.291,109 КПК України, що позбавляє суд можливості призначити провадження до судового розгляду, так як не містить належного викладу фактичних обставин та належного формулювання обвинувачення, а навпаки містить суперечності та не зрозумілі (нечіткі, неконкретизовані) формулювання.

Так, Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 квітня 2020 року скасовуючи вирок Комунарскього районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2020 року відносно ОСОБА_4 колегія суддів зазначила, що перевіряючи обвинувальний акт щодо обвинуваченої ОСОБА_4 суд першої інстанції не взяв до уваги порушення органами досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки вони перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а також обвинуваченим здійснювати свій захист від висунутого обвинувачення.
Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); 3) формулювання обвинувачення.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_4 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст.191 КК України, що, у свою чергу, не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Зокрема, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації не було дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченої у їх вчиненні, не викладено чітко та конкретно.
По-перше, у обвинувальному акті, де сформульоване обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні нею злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України, не містить відомостей про час їх скоєння. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що час вчинення цих злочинів є різним, оскільки склад злочину, передбачений ч.1 ст.366 КК України, є формальним, а тому злочин визнається закінченим з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиції альтернативних дій, а розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем (матеріальний склад злочину) є закінченою з моменту передачі чужого майна (грошей) третім особам.
По-друге, із змісту обвинувального акту не зрозуміло, у скільки предметів злочину (офіційних документів) ОСОБА_4 було внесено завідомо неправдиві відомості, тобто в акт № 2 чи в акти №№ 2,3, оскільки з одного боку в обвинувальному акті вказано, що остання своїм підписом засвідчила тільки акт № 2 (форма КБ-2В), з іншого боку ОСОБА_4 обвинувачується органами досудового розслідування у розтраті бюджетних коштів в розмірі 47296-66 грн., однак, відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 2203 від 01.07.2016 року, ця вартість будівельних робіт зазначена вже у двох актах (акт № 2; акт №3 (форма КБ-2В).
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення є неконкретним та суперечливим, а тому перешкодило в реалізації ОСОБА_4 , передбаченого ст.42 КПК України, права знати, у вчиненні яких кримінальних правопорушень її обвинувачують. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про істотне порушення місцевим судом вимог кримінального процесуального закону (зокрема, такої загальної засади кримінального провадження, як забезпечення доведеності вини - ст. 17 КПК), що потягло за собою порушення права обвинуваченого на захист (тим більш, що вона своєї вини у вчиненні злочинів не визнавала), адже остання має право знати, в чому її обвинувачують. У свою чергу вказане порушення вплинуло на правильність застосування закону про кримінальну відповідальність, а в підсумку перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Встановлені недоліки обвинувального акту та додатків до нього у своїй сукупності стали підставою скасування вироку Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2020 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України
Крім того, суд звертає увагу щодо некоректності та суперечливості обвинувачення.
Так об`єктивна сторона ч.2 ст.191 КК України передбачає настання відповідальності за привласнення, розтрату чи заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем. Органом досудового розслідування в обвинувальному акті щодо викладення «фактичних обставин правопорушення» вказано що ОСОБА_4 з корисливих мотивів привласнила бюджетні кошти, а в «формулюванні обвинувачення», остання вчинила розтрату бюджетних коштів.
В «формулюванні обвинувачення» за ч.1 ст.366 КК України об`єктивна сторона злочину полягає у складанні та передачі акту виконаних робіт посадовими особами ТОВ «Рекурс ЛТД», який не відповідає дійсності ОСОБА_4 , але в подальшому орган досудового розслідування інкримінує останній саме видачу завідомо неправдивого документа.
На підставі частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом вимог пунктів а) та b) частини третьої 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року), кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту. Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у контексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу.

Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може надати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Вказані недоліки обвинувального акту та додатків до нього у своїй сукупності позбавляють суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.109,290,291,314,372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000057 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, прокурору для його належного складання згідно вимог КПК України протягом розумного строку та усунення вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Повний текст ухвали виготовлено 02 червня 2020 року.

Суддя Комунарського районного суду
міста Запоріжжя ОСОБА_1