Справа № 175/1283/20
Провадження № 1-кп/175/86/20
Вирок

Іменем України

27 квітня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001153 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у сел. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

26 серпня 2019 року приблизно о 14:45 годині ОСОБА_4 перебував у магазині ТОВ «АТБ-маркет» № 1188, розташованому по вул. Новій, 61 у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, де для покупок узяв торгівельний візок з дитячим місцем «Polycart P100», який у подальшому визначив об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час ОСОБА_5 , розрахувавшись за покупки, вийшов з магазину з візком «Polycart P100» і переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав зазначений візок вартістю 2798,33 грн., з яким пішов до дому, чим заподіяв ТОВ «АТБ-маркет» матеріальну шкоду у вказаному розмірі.
У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину визнав повністю і пояснив, що за обставин, викладених у обвинувальному акті, у магазині ТОВ «АТБ-маркет» вчинив інкримінований злочин, так як був у стані алкогольного сп`яніння, а коли протверезів, близько 22 години того ж дня привіз візок до магазину, де його вже чекали працівники поліції. У скоєному щиросердно кається.

Провина обвинуваченого у скоєні вказаного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини вчинення злочину не оспорюються сторонами.
Переконавшись у правильному розумінні ОСОБА_6 змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 25 вересня 2019 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи та особу ОСОБА_7 , - один раз притягався до кримінальної відповідальності, але у відповідності до п.1 ст.89 КК України вважається не судимим, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Під час судового провадження обвинувачений заявив, що скоїв крадіжку у нетверезому стані. Разом з тим, фабула обвинувального акту не містить посилання на вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи обмеження, встановлені ч.3 ст.337 КПК України, суд не може самостійно встановити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст.91 КПК України), оскільки це виходить за межі висунутого обвинувачення та погіршує становище обвинуваченого, а тому не вправі визнати обставиною, що обтяжує покарання «вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння» у відповідності до п.13 ч.1 ст.67 КК України.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_7 , його ставлення до наслідків злочину, віднесеного ч.2 ст.12 КК України до категорії середньої тяжкості, а також позиції прокурора щодо виду та міри покарання, суд вважає можливим призначити покарання у виді штрафу, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Під час досудового розслідування ОСОБА_8 запобіжний захід не обирався.
Представник потерпілого ОСОБА_9 цивільний позов не заявляв.
Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі
ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
У обвинувальному акті зазначено, що під час досудового розслідування було проведено судово-товарознавчу експертизу, витрати на проведення якої склали 314 грн. (а.с.п.2).
У матеріалах кримінального провадження відсутній акт прийому-передачі висновку експерта на підтвердження цих витрат (а.к.п.38,39-41), а тому суд не вбачає підстав для стягнення вартості експертизи з обвинуваченого.
Долю речового доказу суд вирішує відповідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Торгівельний візок з дитячим місцем «Polycart P100», переданий на відповідальне зберігання працівнику магазину № 1188 ОСОБА_10 , після набрання вироком законної сили залишити у розпорядженні ТОВ «АТБ-маркет».

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1