Справа № 174/231/20
н/п 1-кп/174/54/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вільногірськ, кримінальне провадження за № 0000077 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, військовозобов`язаний, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.
-16.10.2009 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вирок набрав чинності 02.11.2009;

-19.07.2010 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 296 КК України до 1 місяця арешту. На підставі ст. 71, 72 КК України повністю приєднано невідбутий строк покарання за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.10.2009, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок набрав чинності 11.08.2010. Звільнений з Жовтоводської ВК № 26 Дніпропетровської області 01.07.2013 за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21.06.2013 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 28 днів;

-05.11.2014 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вирок набрав чинності 08.12.2014;

- 06.05.2015 Вільногірським міським судом Дніпропетровської

області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 3

років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково

приєднано невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць позбавлення

волі, за вироком Верхньодніпровського районного суду

Дніпропетровської області від 05.11.2014, остаточно призначено

покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок набрав

чинності 06.06.2015;

-19.09.2016 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зазначене покарання поглинуто покаранням за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 06.05.2015, остаточно призначено до відбування покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Вирок набрав чинності 20.10.2016. Звільнився з Синельниківської ВК № 94 Дніпропетровської області 15.01.2018 за ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.01.2018 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Невідбутий строк покарання 11 місяців 27 днів, -

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне нанесення легких тілесних ушкоджень,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , який 29.02.2020 року, близько 11.00 год., знаходився біля під`їзду гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_2 , де під час розмови з раніше знайомою ОСОБА_5 , в ході сварки в нього раптово виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

В той же день, тобто 29.02.2020 року, близько 11.02 год., ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись біля під`їзду гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, з метою спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , тобто реально усвідомлюючи, що в результаті його протиправних умисних дій можуть наступити наслідки у вигляді спричинення легких тілесних ушкоджень, та бажаючи настання таких наслідків, обернувся обличчям до останньої, зайнявши положення на відстані близько 60-70 см., правою рукою замахом від стегна наніс ОСОБА_5 не менше одного удару кулаком в область лівого вуха, чим навмисно спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій завушній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , пояснив, що він щиро кається, вину визнає повністю, не заперечує фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, не заперечує з приводу розгляду справи за ч. 3 ст. 349 КПК України. Також пояснив, що 29.02.2020 року близько 11 год. він із групою знайомих знаходився у дворі гуртожитку по АДРЕСА_2 , вони розмовляли на підвищених тонах. Потім з під`їзду гуртожитку вибігла потерпіла ОСОБА_5 , яка висловилася у його бік нецензурною лайкою, чим образила його. Він наніс їй один удар кулаком правої руки в область лівого вуха, а потім пішов. На теперішній час до неї особистої неприязні не має.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку. Від потерпілої надійшла заява в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечувала.
Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що факт вчинення злочину обвинуваченим знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

При визначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, обставини справи, обставини які обтяжують та пом`якшують провину.
Відповідно до ст.12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України є злочином невеликої тяжкості.
ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, офіційно не працює, характеризується за місцем проживання посередньо.
Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеної представником Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, рівень ризику вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Враховуючи питання особистості обвинуваченого та його життєдіяльності, орган пробації прийшов до висновку, що його виправлення без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, який щиро розкаявся у вчиненому злочині, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст.125 КК України, в у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинувачений свою вину визнав повністю, в скоєному кається, по місцю проживання характеризується посередньо, не одружений, дітей не має, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Судові витрати за проведення судово-медичної експертизи відсутні, носій інформації DVD-R, який містить відеозапис проведення слідчого експерименту зберігати в матеріалах кримінального провадження (ст. 100 КПК України), цивільний позов не заявлений, запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання немає.
На підставі вище наведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 371-376, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).
Носій інформації DVD-R із відеозаписом до протоколу проведення слідчого експерименту віж 10.03.2020 року - зберігати у матеріалах кримінального провадження.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірськийміський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1