Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

02 квітня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000363 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сарни Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.309 КК України на п`ять років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 ухвалено обчислювати з дня приведення вироку до виконання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні у розмірі 3500 грн. 64 коп.
Також судом вирішено питання стосовно речових доказів по справі.

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що він, в порушення вимог Законів України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" та "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними", при невстановлених місці та часі незаконно придбав, зберігав та перевозив наркотичні засоби без мети збуту в особливо великих розмірах, повторно, тобто вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.309 КК України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить вказаний вирок скасувати та виправдати ОСОБА_5 за недоведеністю. На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що працівниками правоохоронних органів було проведено обшук не у тому приміщенні гаража, у якому надавав дозвіл слідчий суддя. Зокрема, апелянт зазначив, що на час проведення обшуку працівниками поліції 17.03.2017 року гаражу АДРЕСА_2 , не існувало. Натомість ОСОБА_5 належали на праві власності гаражі № НОМЕР_1 і НОМЕР_2 , у яких і проводився обшук. Водночас захисник вказав на те, що ухвала про надання дозволу на обшук гаража № НОМЕР_2 , постановлена 25 квітня 2018 року, тобто через рік після проведеного обшуку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Частиною 2 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Водночас, статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції не дотримався цих вимог закону.

За змістом обвинувального акту ОСОБА_5 було пред`явлене обвинувачення за епізодом від 17.03.2017 р. у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту в особливо великих розмірах, та за епізодом від 26.12.2017 р. у незаконному придбанні, зберігання та перевезенні наркотичних засобів без мети збуту в особливо великих розмірах, вчиненому повторно, та кваліфіковано його дії за ч.3 ст.309 КК України. Проте при викладені фактичних обставин цих кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими, зазначено, що згідно висновків судових експертиз виявлений в обох епізодах цієї діяльності амфетамін це психотропна речовина.

При розгляді справи та постановленні судового рішення місцевий суд на вказані суперечності не звернув уваги та продублював їх у мотивувальній частині оскарженого вироку.

Апеляційний суд зауважує, що об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.307 КК України, становить незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, що позбавило суд можливості ухвалити законний та обґрунтований вирок.

Так, згідно п.2 ч.1 ст.409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Водночас колегія суддів зауважує, що порушення судом першої інстанції вимог ст.370 КПК та загальних засад судочинства не відноситься до переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбаченого ст.415 КПК. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК. Такими у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст.7 КПК верховенство права, законність, та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст.370 КПК.

Зважаючи на те, що при скасуванні вироку суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції призначає новий судовий розгляд, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, а тому, в силу вимог ч.2 ст.415 КПК, колегія суддів позбавлена можливості для перевірки інших доводів апеляційної скарги. Ці доводи слід перевірити під час розгляду справи по суті при новому розгляді.

З наведених вище підстав та у відповідності до п.6 ч.1 ст.407 КПК вирок слід скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року відносно ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ця ухвала не може бути оскаржена в касаційному порядку.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3