Справа № 158/3309/19
Провадження № 1-кп/0158/33/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 0000598 від 16.10.2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серебрянка Гасинського району Пермської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого:

- 30.07.1996 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 31.10.2000 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 13.07.2004 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 19.08.2004 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 16.12.2010 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 04.02.2011 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 2 ст. 186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 21.08.2015 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений 15.02.2019 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:

15.10.2019 року о 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні кімнати житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, повторно, відкрито викрав зі столу мобільний телефон марки «Nokia» моделі ТА-1034, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартість якого становить 500 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у інкримінованому йому злочині не визнав, суду показав, що дійсно 15.10.2019 року о 20 год. 30 хв., він зайшов до своєї сусідки ОСОБА_7 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 так як шукав неповнолітнього сина своєї співмешканки, на що остання відповіла, що їй не відомо де знаходиться дитина. Тоді він зі столу взяв телефон, який належить потерпілій ОСОБА_7 та сказав, що поверне його останній після того, як вона покаже місце де сховала сина його співмешканки. Даний телефон постійно був у нього. Перебуваючи в дворі будинку за місцем свого проживання побачив, що приїхала поліція та почав втікати. В подальшому був затриманий працівниками поліції. Зазначив, що вказаний телефон йому потрібен не був, корисливого мотиву на заволодіння ним не мав. Також заперечив, що на момент вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак зазначив, що перед вказаними подіями випив дві стопки горілки та бокал пива.

Незважаючи на заперечення своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, стверджується сукупністю доказів досліджених судом.

Так, потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що 15.10.2019 року о 20 год. 30 хв. вона знаходилась за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_3 , куди прийшов ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та запитав де знаходиться неповнолітній син його співмешканки ОСОБА_8 , яка є її племінницею. Коли вона запитала навіщо йому дитина, тоді ОСОБА_6 забрав зі столу належний їй мобільний телефон марки «Nokia» моделі ТА-1034, сказавши, що поверне телефон тоді, коли вона скаже де знаходиться дитина. Вона хотіла вийти з будинку так як сильно злякалася ОСОБА_6 , однак останній її не пускав. Побачила, що навпроти її будинку у сусіда ОСОБА_9 ввімкнене світло разом із ОСОБА_6 пішли до нього, де він також шукав дитину. Вона повідомила ОСОБА_9 , що ОСОБА_6 забрав у неї мобільний телефон. На вимогу ОСОБА_9 повернути мобільний телефон ОСОБА_6 відмовився. Вона знову просила ОСОБА_6 , щоб він повернув їй телефон, на що він не реагував, після чого вона з мобільного телефону належного ОСОБА_9 викликала поліцію. У неї був лише цей мобільний телефон, яким вона могла користуватись. Після того, як ОСОБА_6 затримала поліція, їй було повернуто мобільний телефон. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що 15.10.2019 року у вечірній час їй на мобільний телефон передзвонила співмешканка ОСОБА_6 - ОСОБА_11 та попросила про допомогу, так як зі слів останньої, за місцем її проживання ОСОБА_6 вчиняє неправомірні дії. ОСОБА_7 їй повідомила, що ОСОБА_6 забрав у неї телефон. Коли вона зателефонувала на номер мобільного телефону ОСОБА_7 , трубку підняв ОСОБА_6 , який на її пропозицію добровільно повернути телефон, повідомив, що поверне його тоді коли повернеться співмешканка ОСОБА_12 . Про те, що ОСОБА_6 шукав сина співмешканки він їй нічого не говорив.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що 15.10.2019 року у вечірній час на подвір`я його житлового будинку прийшла сусідка ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 . Останній шукав, як пояснив свого сина, який в дійсності є сином його співмешканки. ОСОБА_7 йому повідомила, що ОСОБА_6 забрав належний їй мобільний телефон та просила його повернути. Він побачив в руці у ОСОБА_6 мобільний телефон та неодноразово вимагав повернути телефон потерпілій, на що останній не відреагував. Коли він схопив ОСОБА_6 за руку, намагаючись забрати мобільний телефон, останній, висмикнувши руку, вибіг з будинку. Після цього потерпіла з його мобільного телефону подзвонила в поліцію. ОСОБА_7 привела ОСОБА_6 до нього так як боялася останнього.

Крім показань потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, стверджується іншими доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 15.10.2019 року з фототаблицями до нього, в ході якого при поверхневому огляді ОСОБА_6 в кармані курточки було виявлено мобільний телефон білого кольору, марки «Nokia» моделі ТА-1034, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 (а.с. 76-79).

Огляд місця події проводився в присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що ствердив в судовому засіданні допитаний як свідок - старший слідчий СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_15

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.10.2019 року за участю ОСОБА_6 , який проводився в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , в ході якого обвинувачений відтворив події, які мали місце 15.10.2019 року щодо заволодіння мобільним телефоном марки «Nokia» моделі ТА-1034 належного ОСОБА_7 (а.с. 88-91).

Об`єктивність показань потерпілої ОСОБА_7 щодо обставин вчинення відносно неї кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , стверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 24.10.2019 року, відповідно до якого остання розказала за яких обставин ОСОБА_6 заволодів її мобільним телефоном марки «Nokia» моделі ТА-1034 (а.с.92-96)

Показання потерпілої ОСОБА_7 щодо вартості викраденого мобільного телефону марки «Nokia» моделі ТА-1034, який придбаний нею три роки тому за 600 грн. і знаходиться в робочому стані, також підтверджується довідкою (а.с. 100)

Будь-яких клопотань щодо призначення судової товарознавчої експертизи відносно вартості даного мобільного телефону обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового слідства не заявляв

Наведені вище докази, які були предметом ретельної перевірки судом спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на відсутність в його діях умислу на вчинення відкритого викрадення чужого майна та корисливого мотиву, на думку суду, об`єктивно нічим не підтверджується та спростовується матеріалами кримінального провадження.

Так, з суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 186 КК України вчиняється тільки з прямим умислом, коли особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, відкрито вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду. Обов`язковими суб`єктивними ознаками грабежу є корисливий мотив та мета.

Разом з тим, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , відкрито викрав мобільний телефон потерпілої ОСОБА_7 , внаслідок чого отримав можливість розпорядитись ним, так як здійснював дзвінки з даного телефону, що й сам не заперечував. При цьому, у обвинуваченого не було жодних прав на майно потерпілої чи відповідних правових підстав на таке майно, тому в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ст. 356 КК України (самоправство) на що посилається сторона захисту.

При вирішенні питання про мотивацію дій обвинуваченого, суд враховує, що зовнішній прояв діяння, вчиненого обвинуваченим, розкриває внутрішній (психічний) процес діяння, окреслює суб`єктивне ставлення обвинуваченого до вчинюваних ним дій, які в сукупності з іншими обставинами визначають кримінально-правовий зміст суспільно- небезпечного діяння.

У контексті конкретних фактичних обставин, суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 наявний корисливий мотив, оскільки сукупність досліджених доказів свідчить про те, що умисел обвинуваченого на вчинення злочину виник раптово, мав ситуативний характер та був спрямований на відкрите викрадення мобільного телефону.

Враховуючи, що досліджені в судовому засіданні докази відповідають обставинам справи, відповідно до ст. 85, 86 КПК України є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), вчиненому повторно та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку. За місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_6 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та знову вчинив тяжкий умисний корисливий злочин, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення та суспільну небезпечність його, як особи, враховуючи думку потерпілої, яка стверджує, що обвинувачений ОСОБА_6 становить загрозу для неї, конкретні обставини справи, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , а також попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання в межах санкції статті закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.

Саме таке покарання буде відповідати вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Nokia» моделі ТА-1034, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити останній.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

з а с у д и в:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавленні волі.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишити попередню - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання - 16.10.2019 року.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Nokia» моделі ТА-1034, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити останній.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1