Житомирський апеляційний суд
Справа №272/549/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Андрушівка Житомирської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого,не працюючого,інваліда 3 групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого :

- 18.01.2013 року Андрушівським районним судом Житомирської області за ст. ст. 70 ч. 4 ч. 3ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі;01.03.2016 ухвалою Коростенського міського суду Житомирської області зараховано 4 місяці 14 днів попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день ув`язнення двом дням позбавлення волі відповідно до ЗУ від 26.11.2015 № 838-VIIІ, та в подальшому 14.03.2016 звільнений з Коростенської ВК № 71 Житомирської області в зв`язку з відбуттям строку покарання,-

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та пизначено йому покарання:

-за ст.185 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі;

-за ст.185 ч.3 КК України 4 роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ч.1 ст.70 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом шляхом часткового складання покарань у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ухвалено зарахувати ОСОБА_7 термін перебування його під вартою з 15.01.2018 року по 30.09.2019 року.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності відносно засудженого ухвалено обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1113 гривень 30 коп. за проведення судових експертиз.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 7000 грн. заподіяної матеріальної шкоди.

Речові докази : оптичний CD - R диска, 700МВ/80, ValuePack, який зберігається при матеріалах кримінального провадження ухвалено залишити в матеріалах кримінального провадження; електродриль марки «Интерскол» моделі ДУ-780 ЄР, електродриль марки «Тайга» моделі ДЗУ-950, які зберігаються у потерпілої ОСОБА_10 , ухвалено повернути ОСОБА_10 ; велосипед ХВЗ марки «Україна», який зберігається у потерпілої ОСОБА_11 ухвалено повернути ОСОБА_11 ; велосипед марки «Аист», який зберігається у потерпілої ОСОБА_12 ухвалено повернути ОСОБА_12 .

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що близько 01 години наприкінці квітня 2017 року, ОСОБА_7 перебував на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить потерпілій ОСОБА_13 , де в нього виник прямий умисел на таємне заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків ОСОБА_7 повторно, скориставшись тимчасовою відсутністю власниці домоволодіння, шляхом зриву навісного замка потрапив до приміщення господарської будівлі звідки таємно вчинив крадіжку належного потерпілій майна у вигляді велосипеда жіночого типу торгівельної марки «Україна» зеленого кольору вартістю 750 гривень, чавунної плити вартістю 450 гривень, а також чавунного котла ємкістю 20 л. вартістю 400 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 1600 гривень. Викраденим розпорядився на власний розсуд, привласнивши його.

Близько 15 години 00 хв 28 квітня 2017 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 знаходився з дозволу господарки ОСОБА_10 у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Зайшовши у приміщенні кладової вищевказаного житлового будинку, ОСОБА_7 помітив дві електродрилі марки «Интерскол» та «Тайга». В цей час та день у ОСОБА_7 виник раптовий умисел на здійснення крадіжки чужого майна, а саме вищевказаних електродрилів. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_7 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав електродриль марки «Интерскол» моделі ДУ-780 ЄР, вартістю згідно довідки 650 гривень, та електродриль марки «Тайга» моделі ДЗУ-950, вартістю згідно довідки 470 гривень. Викраденими електродрилями, ОСОБА_7 розпорядився, як своїми особистими, привласнивши їх собі. Неправомірними діями ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_10 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1120 грн.

Близько 23 годин 30 хвилин 01 травня 2017 року, перебуваючи по АДРЕСА_4 та проходячи повз домоволодіння за АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_11 , у ОСОБА_7 виник умисел на здійснення крадіжки з даного домоволодіння. Реалізовуючи свій корисливий умисел, направлений на крадіжку чужого майна, ОСОБА_7 зайшов до подвір`я вказаного домоволодіння, де незамкнені на запираючий пристрій двері проник до приміщення гаража, звідки умисно таємно потворно викрав велосипед ХВЗ марки «Україна» коричневого кольору вартістю 1000 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на вказану суму. Викраденим розпорядився, як своїм особистим, привласнивши його.

Близько 01 год. 00 хв 10 травня 2017 року, перебуваючи по вул. Учительській в м. Андрушівка Житомирської області, з метою крадіжки чужого майна ОСОБА_7 потрапив на подвір`я домоволодіння за АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_12 , де шляхом проникнення до підсобного приміщення таємно, умисно, повторно викрав велосипед марки «Аист» блакитного кольору вартістю 1000 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_12 матеріального збитку на вказану суму. Викраденим розпорядився, як своїм особистим, привласнивши його.

25 травня 2017 року, близько 21 години 00 хвилин, у ОСОБА_7 який перебував біля домоволодіння АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_14 , виник раптовий злочинний умисел на здійснення крадіжки чужого майна з даного домоволодіння. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_7 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов через незамкнену вхідну хвіртку до подвір`я вказаного домоволодіння, де в подальшому крізь незамкнені на запираючий пристрій вхідні двері проник до приміщення господарської будівлі, де усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом, а саме моторолером марки «Дельта», вартістю згідно довідки 7000 гривень, що належить ОСОБА_9 . Заволодівши транспортним засобом - моторолером, ОСОБА_7 розпорядився ним, як своїм особистим, привласнивши його собі. Неправомірними діями ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 7000 гривень.

В ніч з 17 на 18 червня 2017 року, перебуваючи неподалік свого місця проживання по АДРЕСА_1 , проходячи повз домоволодіння за АДРЕСА_7 , що належить ОСОБА_15 , маючи злочинний умисел на здійснення крадіжки чужого майна, подолавши перешкоди у вигляді засувів, проник на зачинену територію подвір`я вказаного домоволодіння, де в подальшому з колодязя викрав глибинний водяний насос марки «Ручеек» вартістю згідно довідки 500 грн., а також під`єднаний до нього мідний 4-х жильний кабель довжиною 15м. вартістю згідно довідки 375 грн., спричинивши у такий спосіб ОСОБА_15 матеріального збитку на загальну суму 875 грн. Викраденим ОСОБА_7 розпорядився ним, як своїм особистим, привласнивши його собі.

Близько 21 год. 00 хв., 31 серпня 2017 року, ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Дімітрова м. Андрушівка Житомирської області та проходячи повз домоволодіння за АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_16 , у ОСОБА_7 виник умисел на здійснення крадіжки з даного домоволодіння. Реалізовуючи свій корисливий умисел, направлений на крадіжку чужого майна, ОСОБА_7 зайшов до подвір`я вказаного домоволодіння, де в подальшому пошкодивши запираючий пристрій, проник до приміщення гаража, звідки умисно таємно потворно викрав велосипед ХВЗ марки «Україна» темно-червоного кольору вартістю 800 грн., а також два поліпропіленові мішки з картоплею загальною вагою 65 кг., вартістю згідно довідки по 3 грн. 50 коп. за 1 кг., а всього на суму 227 грн. 50 коп., заподіявши таким чином потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 1027 грн. 50 коп. Викраденим розпорядився, як своїм особистим, привласнивши його.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України просить вирок суду за ч. 3 ст. 185, ч.2 185, ч.2 ст.289 КК України - скасувати частково та ухвалити новий вирок, в якому виключити з обвинувачення ч.2 ст.289 КК України. Також просить призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, яке є співрозмірним його діянням, та особі обвинуваченого. На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_7 термін перебування його під вартою з 15.01.2018 року по 30.09.2019 року та з 25.02.2019 р. по день звільнення з під варти. У відповідності до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням - встановити 1 рік 5 місяців іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Звільнити ОСОБА_7 з під варти та вирішити долю речових доказів та судових витрат. Посилається на те, що вирок суду незаконним та необгрунтованим у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину у вчинених ним злочинах і фактично майно потерпілим повернуто, та самі потерпілі ніяких претензій майнового характеру до обвинуваченого не мають і просили суд суворо не карати ОСОБА_7 , а хто посилався щодо призначення суворості покарання на розсуд суду. Будучи опитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні крадіжки моторолера не визнав та пояснив, що відносно нього на досудовому слідстві зі сторони працівників поліції застосовувалися заходи фізичного та психологічного тиску тому він був змушений себе обмовити. 12 липня 2018 року Андрушівським районним судом Житомирської області винесено ухвалу та доручено процесуальному прокурору до 08 серпня 2018 року провести перевірку показів обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо застосування до нього незаконних методів фізичного та психологічного тиску в період досудового слідства в порядку визначеному Кримінально процесуальним кодексом України. В порушення вимог ст.214 КПК України відомості до Єдиного реестру досудових розслідувань прокурором внесені не були та розслідувань я не проводилось. За ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 12.07.2018 року прокуратурою проведено лише « службове розслідування», яке не передбачене КПК України та являється неналежним процесуальним доказом. Крім цього, з метою дослідження показів свідка ОСОБА_17 про те, що він був запрошений до Андрушівського ВП, для перегляду відео на якому він побачив як ОСОБА_7 в руках вів моторолер, якого узнав по обличчю та статурі, в залі судового засідання учасника судового процесу продивлялось відео, але впізнати (ототожнити) особу, яка вела моторолер було неможливо. За ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області було призначено проведення відеозапису, з метою встановлення тотожності особи за фізичними параметрами (чи дійсно на відео зображений ОСОБА_7 ). Проведення вказаної судової експертизи не представилось можливим, в зв`язку з тим, що обвинувачення не надало експерту оригінал відеофонограми. Таким чином зазначені вище обставини, є підставою для скасування вироку частково та ухвалення нового вироку.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, доводи та пояснення прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за ч.ч.2, 3 ст. 185 КК України ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється.

Що стосується вироку суду в частині визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину за ч.2 ст. 289 КК України, то вирок в зазначеній частині не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим на підставі положень ст.ст. 412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в цій частині в суді першої інстанції.

До зазначених висновків колегія судді прийшла, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно положень ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З матеріалів судового розгляду даного кримінального провадження та змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 будучи допитаний в судовому засіданні, свою вину у вчиненні крадіжки моторолера « Дельта» не визнав та пояснив, що відносно нього на досудовому слідстві щодо зазначеного епізоду зі сторони працівників поліції застосовувалися заходи фізичного та психологічного тиску, тому він був змушений себе обмовити.

У зв`язку з наведеними обставинами 12 липня 2018 року Андрушівським районним судом Житомирської області було постановлено ухвалу та доручено процесуальному прокурору до 08 серпня 2018 року провести перевірку показів обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування до нього незаконних методів фізичного та психологічного тиску в період досудового слідства в порядку, визначеному КПК України.

При цьому в обгрунтування своїх висновків судом в мотивувальній частині ухвали зазначено, що заява обвинуваченого щодо незаконних методів ведення досудового слідства підлягає перевірці в порядку ст. 214 КПК України.

Однак в порушення вимог ст.214 КПК України прокурором відомості щодо вказаних обставин до Єдиного реестру досудових розслідувань внесені не були та досудового розслідування не проводилося. При цьому в наступне судове засідання наче б то на виконання вказаної ухвали суду прокурором було надано висновок про результати службового розслідування за зверненням ОСОБА_18 , яка є матір`ю обвинуваченого. Зазначений висновок датований 10.07.2018., та затверджений начальником ГУНП в Житомирській області полковником поліції ОСОБА_19 .

Таким чином ухвала суду прокурором виконана не була, досудове розслідування зазначених в заяві обвинуваченого обставин у відповідності до вимог КПК України за ухвалою суду не проводилося, а лише було надано висновок комісії про результати службового розслідування навіть не за заявою обвинуваченого, проведеного не в спосіб, передбачений КПК України до постановлення ухвали суду. При цьому ні сама заява ОСОБА_18 , ні рішення про створення та склад комісії до вказаного висновку додано не було.

На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, підійшов до вирішення даного питання формально, врахувавши зазанчений висновок при ухваленні рішення по справі, не перевіривши таким чином належно доводів обвинуваченого про застосування до нього фізичного та психологічного тиску в період досудового розслідування вказаного злочину, поклавши при цьому в основу обвинувального вироку в тому числі і протокол слідчого експерименту від 21.06.2017, в ході якого обвинувачений давав зізнавальні покази щодо обставин вчинення злочину за ч.2 ст. 289 КК України, які тепер ним оспорюються з огляду на вчинення тиску.

Зазначене порушення вимог кримінального процесуального закону на думку апеляційного суду є істотним, таким, що порушує право обвинуваченого на захист, та таке, що перешкодило суду прийняти законне та обгрунтоване рішення щодо обвинуваченого за ч.2 ст. 289 КК України. При цьому вказане порушення не може бути усунуто в ході апеляційного перегляду кримінального провадження. З огляду на зазначене, вирок в цій частині на підставі положень ст.ст. 412, 415 КПК України повинен бути скасуваний з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в цій частині в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно забезепечити виконання прокурором ухвали суду про проведення перевірки заяви обвинуваченого у відповідності до КПК УКраїни, врахувати результати зазначених дій при ухваленні свого рішення, а також перевірити та врахувати інші доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника, які не моужть бути оцінені та вирішені колегією суддів в даному апеляційному провадженні.

При цьому, враховуючи скасування вироку про винання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину за ч.2 ст. 289 КК України, апеляційний суд також вважає за необхідне скасувати вирок і в частині вирішення цивільного позову потерпілого по даному злочину ОСОБА_9 з призначенням нового розгляду даного цивільного позову в суді першої інстанції в межах розгляду кримінального провадження в цій частині.

В свою чергу скасування вироку суду в частині визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 289 КК України впливає на визначення обвинуваченому покарання в даному кримінальному провадженні, оскільки судом після визнання його винним у вчиненні злочинів за ч.2, 3 ст. 185 та за ч.2 ст. 289 КК УКраїни було призначено покарання окремо за кожною статтею КК УКраїни, і в подальшому на підставі ст. 70 КК України було визначено остатотчне покарання за сукупністю даних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим із врахуванням покарання за ч.2 ст. 289 КК України Тому апеляціний суд вважає за необхідне вирок суду змінити в частині застосування положень ст. 70 КК УКраїни, вважати обвинуваченого засудженим за ч.2, 3 ст. 185 КК УКраїни відповідно до двох років позбавлення волі та 4 років позбавлення волі , та призначити остатотчне покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань .

При цьому апеляційним судом не можуть бути задоволені вимоги апеляційної скарги про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК УКраїни та звільнення останнього від відбувавання призначеного покарання з випробуванням, оскільки судом з врахуванням усіх обставин, що мають значення для визначення виду та міри покарання, передбачених ст. 65 КК України, із врахуванням особи обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання , вчинив ряд тяжких злочинів через нетривалий час післі звільнення з місць позбавлення волі, тяжкості вчинених злочинів, пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, вірно визначено, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від супільства, не дивлячись на стан його здлоров`я, хворобу на ВІЛ, інвалідність 3 групи. Саме таке покарання є необхідним та достанім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами злочинів у відповідності до положень ст. 50 КК УКраїни.

Важати таке покарання явно несправедливим та невідповідним тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого апеляційний суд підстав не вбачає.

Разом з тим, погоджуючись з вироком суду в частині призначення обвинуваченому реального покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів також вважає за необхідне змінити вирок в частині застосування положень ч.5 ст. 72 КК України та зарахувати обвинуваченому у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку : один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, оскільки майже всі злочини, крім останнього, ОСОБА_7 вчинено в період дії ч.5 ст. 72 КК УКраїни в редакції ЗУ від 26.11.2015, враховуючи положення ст.ст. 4, 5 КК України щодо дії закону в часі, врахувавши також і період перебування під вартою з моменту ухвалення судом вироку до набрання вироком законної сили. Визначити при цьому момент почастку строку відбуття покарання - з часу набарання вироком законної сили, тодто з 26.05.2020.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вичд тримання під вартою продовжити до 24.06.2020 року, враховуючи положення ст. 331 КПК УКраїни, та те, що вирок, яким обвинуваченому визначено позбавлення волі, набирає законної сили.

В решті вирок суду є законним та обгрунтованим і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в частині визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_9 і стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7000 грн. скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в цій частині в суді першої інстанції.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

- за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.

Вирок суду в частині застосування ст.ст. 70, 72 КК України змінити.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ від 27.11.2015 року у строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 15.01.2018 по 30.09.2019 та з 25.02.2020 по 26.05.2020 із розрахунку : один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, тобто з 26.05.2020.

В решті вирок суду залишити без змін.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжити до 24.06.2020. включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, в частині скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження за ч.2 ст. 289 КК України в суді першої інстанції оскарженню не підлягає, в решті може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а обвинуваченим ОСОБА_7 в тому ж порядку та строки з моменту отримання ним копії повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошено 01.06.2020 року о 17.00

Судді: