Провадження № 1-кс/331/897/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000802, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, по кримінальному провадженню № 0000802, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
У клопотанні органу досудового розслідування вказано, що 22.04.2020 року приблизно о 15.30 год. невстановлена особа знаходячись на ЗМТ «Малий ринок» напроти буд. 87 по пр. Соборному, відкрито заволоділа мобільним телефоном Xiaomi Redmi в корпусі сріблястого кольору, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальний шкоду. Сума завданої матеріальної шкоди встановлюється.
22.04.2020 року слідчим, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 15, проведено огляд ділянки місцевості, в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 4» в корпусі срібного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з чохлом до нього та SIM карткою з номером НОМЕР_3 .
На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування, проведення слідчих дій з вилученим об`єктом, виникла необхідність у накладення арешту на вилучені в ході огляду місця події об`єкти в приміщенні прийому кімнати, які визнано речовими доказами.
Згідно п. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
У статті 172 КПК України вказано, що клопотання слідчого про арешт майна, яке було тимчасово вилучене, може розглядатись без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. І ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей відносно обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщень, речей та документів.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 4» в корпусі срібного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з чохлом до нього та SIM карткою з номером НОМЕР_3 , з метою проведення слідчих (процесуальних) дій та проведення подальшого досудового розслідування.
На підставі вищевикладеного просить суд задовольнити клопотання та накласти арешт на мобільний телефон «Хіаоті Redmi Note 4» в корпусі срібного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з чохлом до нього та SIM карткою з номером НОМЕР_3 , що виявлено та вилучено 22.04.2020 в ході проведення огляду ділянки місцевості, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 15.
Прокурор, слідчий та власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, їх неявка, відповідно до положень ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, доходить наступних висновків.
Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000802, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Як слід з матеріалів клопотання, 22.04.2020 року приблизно о 15.30 год. невстановлена особа знаходячись на ЗМТ «Малий ринок» напроти буд. 87 по пр. Соборному, відкрито заволоділа мобільним телефоном Xiaomi Redmi в корпусі сріблястого кольору, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальний шкоду. Сума завданої матеріальної шкоди встановлюється.
22.04.2020 року слідчим, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 15, проведено огляд ділянки місцевості, в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 4» в корпусі срібного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з чохлом до нього та SIM карткою з номером НОМЕР_3 , які є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та є предметами злочинного посягання.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
У судовому засіданні встановлено, що 22.04.2020 року органами поліції було розшукано викрадене майно, яке належить потерпілій ОСОБА_5 . З матеріалів, доданих до клопотання, не вбачається, що слідчим планується проведення яких-небудь слідчих дій із предметами злочину - речовими доказами. Таким чином, слідчий суддя не може дійти обгрунтованого висновку про необхідність позбавлення потерпілого права користування власним майном.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Враховуючи обставини вчиненого злочину - викрадення чужого майна, наявність законного власника, права якого можуть бути порушені у разі накладення арешту на майно та позбавлення потерпілого права користування речами до моменту винесення остаточного рішення по справі, відсутність будь-яких доводів щодо неможливості збереження речових доказів безпосередньо самим потерпілим на відповідальному зберіганні, недоведення належним чином слідчим та прокурором необхідності застосування найбільш обтяжливого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у накладенні арешту на майно та зобов`язати слідчого вирішити питання щодо передання вилученого майна потерпілій особі на підставі ч. 1 ст. 167 КПК України на відповідальне зберігання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000802, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - відмовити.
Зобов`язати слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 вирішити питання щодо передання вилученого майна потерпілій особі на підставі ч. 1 ст. 167 КПК України на відповідальне зберігання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1