УХВАЛА

22 червня 2020 року
м. Київ
Справа № 761/27114/14-к

Провадження № 51-2905ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року стосовно ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, за змістом якої порушує питання про скасування вищезазначеного судового рішення та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обгрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги прокурора фактично зводяться до його незгоди з наданою судами оцінкою доказам, що в силу ст. 433 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Разом із тим, прокурор у поданій ним касаційній скарзі, цитуючи норми КПК України та посилаючись на їх порушення, фактично не зазначає, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом оскаржуваного судового рішення і чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом цього рішення стосовно ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.

Крім того, прокурор оскаржує ухвалу апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме через невідповідність її вимогам ст. 419 КПК України, однак, при цьому, у касаційній скарзі не наводить відповідного обґрунтування щодо незаконності мотивів та висновків, які зазначені апеляційним судом в оскаржуваній ухвалі, а також не вказує, які порушення допустив суд апеляційної інстанції при перевірці доводів прокурора і яких саме та яким чином ці порушення могли перешкодити чи перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Проте, до касаційної скарги прокурора не долучено копію оскаржуваної ухвали Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року стосовно ОСОБА_4 , завірену належним чином.

Вищенаведене перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 429 КПК України, Суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року стосовно ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3