СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3005/20
ун. № 759/9419/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва із заявою в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 щодо визнання його затримання незаконним.

В обґрунтування заяви посилається на те, що протокол про затримання ОСОБА_4 було складено 0 23 год. 30 хв. старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 ОСОБА_4 лише о 23 год. 30 хв. пояснили, що його затримали в кримінальному провадженні № 0000417 за ч.3 ст. 289 КК України, від 04.06.2019 року.

04.02.2020 року слідчий ОСОБА_5 допитав в статусі підозрюваного ОСОБА_4 у № 0000417 за ч.3 ст. 289 КК України, від 04.06.2019 року.

Згідно повідомлення про підозру від 05.02.2020 року кримінальне провадження № 0000417 за ч.2 ст. 289 КК України, зареєстровано та розслідується з 04.06.2019 року. До клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий додав копії документів, витяги про реєстрацію кримінального провадження за ч. 2 ст. 289 ККУ, постанови про призначення групи прокурорів та слідчих за ч. 2 ст. 289 ККУ, тобто на момент затримання кримінальне провадження розслідувалось за ч. 2 ст. 289 ККУ, а слідчий ОСОБА_6 ввів в оману підозрюваного, регіональний центр з надання БВПД у м. Києві, захисника та вніс завідомо неправдиві відомості до протоколу затримання ОСОБА_4 , а саме про кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 289 ККУ.

05.02.2020 року ОСОБА_4 повідомили про підозру у вчиненні кримінального провадження за ч. 2 ст. 289 ККУ, а не за ч. 3 ст. 289 ККУ за якою його затримали 04.02.2020 року.

Також, 04.02.2020 року під час затримання працівниками відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області залучався для забезпечення проведення уповноваженими підрозділами слідчих (розшукових) дій у рамках кримінального провадження, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 ККУ, залучалися поліцейські управління «КОРД» ГУ НП в Київській області.

Відповідно до наказу № 12118 від 12.06.2018 року начальника НПУ ГУНП в Київській області про визначення адреси знаходження відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління, організувати службову діяльність відділу розслідування особливо тяжких злочинів за визначеним місцем його знаходження.

Так, як кримінальне провадження № 0000417 від 04.06.2019 року за ч.2 ст. 289 КК України, є тяжким кримінальним правопорушенням, тобто не може проводитись досудове розслідування в даному кримінальному провадженні працівниками відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області. Враховуючи дані факти, та з метою незаконного розслідування працівники відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області, внесли неправдиві відомості, щодо кваліфікації злочину, щоб надалі мати можливість проводити розслідування в кримінальному провадженні. Постанови про перекваліфікацію кримінального провадження з ч. 2 ст. 289 ККУ на ч. 3 ст. 289 ККУ відсутні.

Згідно до протоколу затримання ОСОБА_4 від 04.02.2020 року, підставою для затримання було: безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється й його вчиненні за ч. 3 ст. 289 ККУ.

ОСОБА_4 під час затримання опору не чинив, навпаки під час затримання працівники поліції застосовували силу безпідставно, в наслідок чого підозрюваний отримав фізичні пошкодження.

Згідно повідомлення про підозру кримінальне провадження № 0000417 за ч.2 ст. 289 КК України, зареєстровано та розслідується з 04.06.2019 року.

У період часу з 18:00 год. по 01:30 год. 25.01.2020 року ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, перебуваючи біля будинку № 4-В по вул. Чкалова в м. Буча Київської області, заволоділи транспортним засобом марки «MAZDA CX-5», державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно з реєстраційною карткою на транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_8 .

Тобто, працівниками відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000417 за ч.2 ст. 289 КК України (тяжкого злочину) без додержання вимог підсудності, які передбачені ст. 216 КПК України.

Крім того, у період часу з 23:00 год. 24.01.2020 року по 08:55 год. 25.01.2020 року ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, перебуваючи біля будинку № 6 по вул. Гагаріна в смт. Немішаєве Київської області, заволоділи транспортним засобом марки «MAZDA 3», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно з реєстраційною карткою на транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_9 .

Крім того, у період часу з 20:00 год. 03.02.2020 року по 09:20 год. 04.02.2020 року ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, перебуваючи біля будинку № 25 по вул. Київській в м. Біла Церква Київської області, заволоділи транспортним засобом марки «MAZDA CX-5», державний номерний знак НОМЕР_3 , згідно з реєстраційною карткою на транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_10 .

Затримання громадян ОСОБА_4 відбулось через дев`ять днів після вчинення кримінального правопорушення, з підстав передбачених ст. 208 ч. 1 п. 2 КПК України. Вищевказане затримання відбулось з грубим порушення кримінального процесуального закону, оскільки суперечить вимогам ст. 208 КПК України, і протокол затримання від 04.02.2020 року складено всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки затримання відбулось не в приміщенні службового кабінету за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 2-а в адміністративному приміщенні СВ розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області, а в громадському місці за адресою: 0 12 год. 30 хв. м. Київ, проспект Леся Курбаса, буд. 5-В.

Також, під час затримання підозрюваного працівниками СВ розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області, було грубо порушено право на захист, оскільки всупереч ч. 4 ст. 213 КПК України та п. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання осіб, слідчий повідомив Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Київській області лише о 21 год. 13 хв. 04.02.2020 року- майже через 9 год. з часу фактичного затримання.

Тобто, всі процесуальні документи, дії які складались, вручались, проводились працівниками поліції 04.02.2020 року були без участі захисника, хоча участь захисника є обов`язковою на підставі ч. 1 ст. 52 КПК України, що є грубим порушенням норм чинного законодавства, прав та свобод підозрюваного. (у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 289 ККУ участь захисника є обов`язковою, та ще із затримаю особою).

Також, незрозумілим є те, на якій підставі слідчий зробив висновок про те, що підставою затримання є п. 2 ст. 208 КПК України, адже підозрюваний був затриманий не безпосередньо після вчинення злочинів, оскільки пройшло більше 9 днів, не потерпілим і не очевидцем злочину, а працівником СВ розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області; крім того на тілі, одязі чи місці події були відсутні очевидні ознаки, що саме ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України.

Для того, щоб затримати ОСОБА_4 , орган досудового розслідування повинен був звернутися до слідчого судді з клопотання про затримання останнього на підставі ч. 1 ст. 207 КПК України, а тому ОСОБА_4 тримання в СВ розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Київській області, було необґрунтовано та незаконно.

Порядком інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 р. N 1363 встановлено обов`язок суб`єкта подання інформації негайно після фактичного затримання особи повідомити відповідний регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_4 у період часу з 20:00 год. 03.02.2020 року по 09:20 год. 04.02.2020 року ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, перебуваючи біля будинку № 25 по вул. Київській в м. Біла Церква Київської області, заволоділи транспортним засобом марки «MAZDA CX-5», державний номерний знак НОМЕР_3 , згідно з реєстраційною карткою на транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_10 .

Згідно до відповіді № 31/549 з від 20.05.2020 року на адвокатський запит 12/1 від 12.05.2020 року до Головного сервісного центру МВС України, за даним Головного сервісного центру МВС під державним номерним знаком НОМЕР_3 автомобіль MAZDA CX-5 не реєструвався.

Захисник ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 скаргу підтримали, просили її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в скарзі.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив доводи про незаконне затримання ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. ст. 42, 208 КПК України підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно ч. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Однак, на час затримання ОСОБА_4 обставини, передбачені, як пунктом 1, так і пунктом 2 частини першої статі 208 КПК України були відсутні.

Згідно з положеннями ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, він зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу.

З ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України слідує, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, жодна особа не може бути позбавлена свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом та судовим органом, створеним відповідно до закону.

Згідно ч. 5 ст. 206 КПК України, незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе обставин визначених п.п. 1-3 даної частини статті.

В ході судового розгляду з боку прокурора не надано доказів та не доведено наявність підстав, визначених п.п.1,2 ч. 1 ст.208 КПК України на час затримання ОСОБА_4 .

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що дана скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 206, 208, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про незаконне затримання ОСОБА_4 задовольнити.
Визнати затримання ОСОБА_4 , відповідно до протоколу затримання від 04.02.2020 р. незаконним.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1