УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: Філіпенко

прокурора: ОСОБА_2

представника ПВК №90: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що відбув визначену законом необхідну частину покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор вважав, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію, вказав на те, що засуджений відбуває покарання за вчинення злочину під час іспитового строку за попереднім вироком, має велику кількість стягнень, має негативну характеристику.

Представник ПВК №90 погодилась з думкою прокурора.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, проаналізувавши доводи клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 в ПВК №90 відбуває покарання, призначене вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 24.03.2015 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 71 КК України на 5 років позбавлення волі.

З матеріалів справи видно, що на даний час засуджений ОСОБА_4 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Згідно наданої довідки про стягнення та заохочення, до ОСОБА_4 за період відбування покарання двадцять три рази застосовувались заходи стягнення, в тому числі тричі поміщення в ДІЗО. Тринадцять з них на даний час хоча і погашені або зняті і не мають юридичного значення, проте характеризують його особу, як таку, що схильна до порушення умов відбування покарання. За весь період відбування покарання отримав шість заохочень, останнього разу 28.03.2018 року..

Згідно наданої характеристики, ОСОБА_4 характеризується негативно. У колективі засуджених спілкується із засудженими різної спрямованості, у взаємовідносинах не конфліктує, підтримує рівні взаємовідносини, адекватно реагує на критику у свою адресу. На заходи виховного впливу реагує, не завжди своєчасно робить належні висновки.

З персоналом установи дотримується правомірних, проте незавжди ввічливих взаємовідносин. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. На даний час на підприємстві установи не працевлаштований, але на добровільних засадах без оплати праці виконував роботи по благоустрою установи. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Роботи із самообслуговування виконує, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. В скоєному злочині розкаюється повністю. Підтримує зв`язок з близькими родичами шляхом листування та побачень.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Матеріали особової справи містять дані про те, що ОСОБА_4 є особою, що раніше судимою. До нього, до того ж, тричі застосовувалось заохочувальна норма у виді звільнення від відбування покарання з випробуванням. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. В період останнього за часом такого звільнення він знову вчинив тяжкий злочин, покарання за який відбуває на даний час.

Тому доводи прокурора про неможливість застосування до засудженого умовно дострокового звільнення від відбування покарання з урахуванням таких даних про особу засудженого суд визнає слушними та бере до уваги.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_4 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали його особової справи не містять достатніх даних для прийняття такого рішення, і вважає, що у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 537 - 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд
постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1