Справа № 220/2434/18
Провадження № 1кп/202/43/2020
УХВАЛА
Іменем України

27 квітня 2020 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженнф № 0001707 від 15.08.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, офіційно непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.08.2015 року накладено арешт, на автомобіль Hummer H 2 д.р.н. НОМЕР_1 , котрий на лежить на праві власності обвинуваченому ОСОБА_5 .
Посилаючись на те, що з часу накладення арешту на автомобіль сплило більш ніж чотири роки, рішення по кримінальному провадженню не прийнято, обвинувачений просить скасувати арешт на автомобіль, оскільки відсутня потреба в подальшому арешті автомобіля.
Заслухавши обвинуваченого, захисника, прокурора, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України).
У частинах першій-третій статті 170 КПК України закріплено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно з частиною першою статті 174 КПК України обвинувачений має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час судового провадження розглядається судом.
Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України, згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України, та статті 13 Конвенції, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.
З огляду на викладене та з урахуванням того, що з часу арешту автомобіля пройшло більш чотирьох років, автомобіль оглянутий під час досудового слідства, знаряддям вчинення злочину не визнаний, майнової шкоди злочином не завдано, не підлягає спеціальній конфіскації, суд вважає, що перебування автомобіля на зберіганні в ГУНП Дніпропетровській області порушує конституційне право власника на володіння та користування своєю власністю, а тому приходить до висновку про необхідність передачі його на відповідне зберігання власнику із забороною його відчуження.

Керуючись ст.174 п.5 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.
Автомобіль Hummer H 2 д.р.н. НОМЕР_1 , котрий на лежить на праві власності обвинуваченому ОСОБА_5 та перебуває на зберіганні в ГУНП Дніпропетровської області передати на відповідне зберігання власнику - ОСОБА_5 із забороною відчуження автомобіля.

Суддя ОСОБА_1