Справа № 463/2422/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/528/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 20 травня 2020 року про відмову у задоволенні його скарги на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження № 0000032 від 02.03.2018 року,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 від 04 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000032 від 02.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя дійшов переконання, що зібрані докази оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, є достатніми для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження, а тому постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 20 травня 2020 року та постанову слідчого від 04 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000032.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що слідчий зробив передчасний висновок про відсутність в діях слідчого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, оскільки не дослідив 8 ухвал слідчих суддів та 43 постанови слідчого, які були скасовані.
Зокрема, як зазначає апелянт, слідчим ОСОБА_8 не вчинено відповідних слідчих дій, які були зазначені у вказаних 8 ухвалах слідчих суддів.
ОСОБА_6 звертає увагу на те, що слідчий не допитав його та не виконав його клопотання про доручення СВ Миколаївського ВП ГУ НП у Львівській області допитати його як свідка та потерпілого за місцем його фактичного проживання.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги в обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_6 покликається на те, що копію оскаржуваної ухвали він отримав 25 травня 2020 року.
Учасники провадження у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить проводити розгляд без його участі, а тому колегія суддів не вбачає перешкод для проведення апеляційного розгляду у відсутності учасників провадження.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
З огляду на те, що у судовому засіданні 20 травня 2020 року, на якому було постановлено оскаржувану ухвалу, ОСОБА_6 не був присутній, такий отримав копію прийнятої слідчим суддею ухвали 25 травня 2020 року, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.
З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.
Статтею 382 КК України встановлена кримінальна відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 382 КК України, характеризується невиконанням службовою особою судового рішення (вироку, рішення, ухвали чи постанови, що набрали законної сили), яке полягає у невжитті заходів щодо їх виконання, або у прямій відмові виконати судове рішення чи ухиленні від його виконання. Тобто, службова особа усно чи письмово висловлює небажання виконати рішення або діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання, або перешкоджанням виконанню судового рішення з метою недопущення його реалізації, зокрема забороною підлеглим виконувати рішення.
Основними елементами складу даного кримінального правопорушення є умисел (суб`єктивна сторона) на невиконання рішення суду.
Як вбачається із матеріалів провадження, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0000032 від 02.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2018 року, якою зобов`язано уповноважену особу Львівської місцевої прокуратури № 1 внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 20.11.2017 року щодо вчинення слідчим кримінального правопорушення під час досудового розслідування іншого кримінального провадження за ознаками підроблення документів, а саме умисне невиконання судових рішень.
Постановою прокурора від 11.12.2019 року здійснення досудового розслідування доручено слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.
У ході здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим викликався заявник на допит, однак він не з`явився, причини неприбуття не повідомив. Також слідчим досліджено процесуальні рішення, прийняті в ході досудового розслідування, та судові рішення, на невиконання яких покликався заявник, допитано як свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що виконав усі судові рішення відповідно до чинного законодавства. Окрім цього, в матеріалах міститься висновок службового розслідування від 19.02.2020 року та встановлено, що наведені в заяві відомості не знайшли свого підтвердження.
На підставі викладеного, слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 04 березня 2020 року винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000032 від 02.03.2018 року у зв`язку з відсутністю в діянні слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Не погоджуючись із вказаною постановою слідчого, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 від 04 березня 2020 року про закриття кримінального провадження, в обґрунтування чого покликався на те, що слідчий в порушення вимог закону без всебічного, повного, об`єктивного дослідження обставин прийняв незаконне рішення, зокрема не допитав його як потерпілого, не проаналізував усі судові рішення, які не виконував слідчий, не провів інших необхідних слідчих дій.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні поданої скарги, слідчий суддя зазначив, що слідчий дійшов вірного висновку про відсутність у діянні слідчого ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки факт умисного невиконання судового рішення, а також прямого умислу, в діях останнього не встановлено.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин, встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи існують передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею було дотримано, останній дійшов обґрунтованого висновку, що слідчим в ході досудового розслідування в повному обсязі встановлені обставини, які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, та на які посилається ОСОБА_6 у своїй заяві, проведено достатній обсяг слідчих дій, спрямованих на встановлення таких обставин, в результаті чого прийняте обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий, здійснивши аналіз зібраних матеріалів кримінального провадження та оцінивши отримані відомості у їх сукупності, вірно дійшов висновку про відсутність об`єктивних та суб`єктивних ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, про що прийняв мотивовану постанову, яка відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , зокрема щодо подання слідчому клопотання про допит його як потерпілого, свідка, то такі колегія суддів не вбачає підставою для скасування оскаржуваного рішення слідчого. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 неодноразово викликався як свідок слідчим другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 для дачі показань у кримінальному провадженні № 0000032 (а.к.п.75 76), однак такий на виклики останнього не з`являвся.
На клопотання ОСОБА_6 від 27 січня 2020 року про проведення допиту його як свідка та як потерпілого за місцем проживання слідчим другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 надано відповідь від 30 січня 2020 року за №12-03/2-2544вихю-20, згідно з якою у кримінальному провадженні № 0000032 останній не визнаний потерпілим, оскільки досудовим розслідуванням не встановлено спричинення моральної, фізичної або майнової шкоди. Однак додатково повідомлено, що слідчим скеровано доручення на проведення слідчих дій, а саме допиту як свідка за місцем його проживання.
Відповідно до доручення Львівському управлінню ДВБ НП України від 30 січня 2020 року №12-03/2-2519вих.-20 (а.к.п.89-90), слідчим другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 доручено підпорядкованим співробітникам допитати як свідка ОСОБА_6 за місцем його фактичного проживання, за фактами, викладеними у його заяві від 20 листопада 2017 року.
Згідно з рапортом старшого оперуповноваженого Львівського управління ДВБ НП України ОСОБА_10 , таким на виконання вказаного доручення в порядку ст.133 та ст.135 КПК України здійснено виклики ОСОБА_6 шляхом скерування повісток. У зазначений час, а саме 07.02.2020 та 13.02.2020, останній для допиту не прибув та про причини своєї неявки не повідомив.
Порушень вимог КПК України під час розгляду скарги на зазначену вище постанову слідчого, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, а доводи апеляційної скарги щодо непогодження з висновками слідчого, не спростовують правильність висновків слідчого та слідчого судді.
Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог немає.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 20 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 від 04 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000032 від 02.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4