Єдиний унікальний номер №: 378/364/20
Провадження № 1-кс/378/46/20
УХВАЛА

"29" квітня 2020 р. смт. Ставище

Слідчий суддя Ставищенського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , начальника слідчого відділення СВ Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000073, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.03.2016 за ознаками злочину, передбаченого ст. 384 КК України, та про ухвалення рішення про відкритя нового кримінального провадження за фактом надання неправдивих показів свідком ОСОБА_6 з внесенням відомостей до ЄРДР,

встановив:

24 квітня 2020 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаною скаргою, зазначаючи, що 14.03.2016 р. слідчим СВ Ставищенського ВП ОСОБА_7 відкрито кримінальне провадження №0000073 з внесенням відомостей до ЄРДР за його заявою з попередньою правовою кваліфікацією (ст.384 КК України) щодо надання неправдивих показів ОСОБА_6 - свідком у цивільній справі суду першої інстанції (Ставищенського районного суду ЄУН: 378/606/15-ц, провадження №2/378/203/15) за позовом ОСОБА_8 (його бувшої дружини) до нього ( ОСОБА_9 ). Неправдиві покази свідка ОСОБА_10 в подальшому стали підставою того, що за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_8 рішення Ставищенського районного суду від 30.07.2015 р. по вищевказаній справі було скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області від 03.09.2015р. з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позивача. При розгляді даної справи в суді першої інстанції позивач ОСОБА_8 і свідок ОСОБА_11 дали суду різні покази стосовно предмету позову. Відмінність їх показів стала підставою його звернення до поліції для відкриття вказаного кримінального провадження.

21.06.2016р. він одержав першу постанову про закриття даного кримінального провадження від 30.05.2016, яку за його скаргою постановою прокурора Ставищенського відділення Білецерківської місцевої прокуратури ОСОБА_12 від 08.07.16 було скасовано.
В ході проведеного досудового слідства слідчий ОСОБА_13 провів подвійні допити його та свідка ОСОБА_10 , а також його та ОСОБА_8 (позивача по вищезазначеній цивільній справі), в яких виявлені розбіжності в показах свідка ОСОБА_10 і ОСОБА_8 .. Крім того, аудіозапис допиту свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні 30.07.2015р. свідчить про змову останнього і ОСОБА_8 задля витребування позивачем з нього грошей.

17.04.2020 від начальника слідчого відділення ОСОБА_3 він одержав постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження від 31.08.2016, яка майже нічим не відрізняється від першої постанови про закриття даного кримінального провадження.

Слідчий ОСОБА_13 не провів всебічного, повного і неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема, не перевірив ряд фактів. Зокрема, щодо того, що аудіозапис допиту свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні свідчить про змову останнього і ОСОБА_8 задля витребування позивачкою з нього грошей, яких вона йому насправді не давала, не позичала в борг, а він в неї не брав. З вказаного аудіозапису із свідчень ОСОБА_14 . Літвінчука вбачається, що позивачка і він на той час ще були подружжям, мали спільне майно (грошові кошти); вони з ОСОБА_15 розділили спільне майно (грошові кошти), але це ОСОБА_11 не бачив та не підписував розписки, яку як свідок надала суду позивач ОСОБА_16 . Вони розлучились з ОСОБА_15 в 2012р. Згодом бувша дружина ОСОБА_16 звернулась до суду з позовом, використавши розписку, (яка не є договором позики, а відтак, і борговим зобов`язанням), та ОСОБА_17 в якості свідка, знаючи, що він не відмовить і піде свідчити на її користь тому, що ще в шлюбі з ним позивач ОСОБА_16 позичила велику суму коштів ОСОБА_18 на придбання ним авто. ОСОБА_11 не повертав позичені кошти ні тоді, коли вони ще перебували в шлюбі, ні після розірвання їх шлюбу, та сподівався, що за його неправдиві свідчення проти нього на користь позивачки ОСОБА_8 остання пробачить йому його борг.

ОСОБА_4 просить скасувати постанову старшого слідчого Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 від 31.08.2016 про закриття вищевказаного кримінального провадження та ухвалити рішення, яким відкрити нове кримінальне провадження за фактом надання неправдивих показів свідка ОСОБА_10 в судовому розгляді 30.07.2015р. з занесенням відомостей до ЄРДР, визначивши підставами для нового повторного досудового розслідування умисне неналежне (невсебічне, неповне та упереджене) розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні та протизаконне приховування його закриття аж до закінчення (збігу) архівного строку зберігання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав скаргу із підстав, зазначених в ній.

В судовому засіданні начальник слідчого відділення ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечив.

Розглянувши вищевказану скаргу, заслухавши пояснення ОСОБА_4 , начальника слідчого відділення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області 14.03.2016 в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження № 0000073 за ознаками злочину, передбаченого ст. 384 КК України (а. м.7-8) на підставі заяви ОСОБА_4 від 14.03.2020, відповідно до якої 30.07.2015 в залі Ставищенського районного суду Київської області під час розгляду цивільної справи № 378/606/15-ц свідок ОСОБА_19 надав завідомо неправдиві покази.

Постановою слідчого СВ Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 14.03.2016 вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України (а. м. 7-8).

Відповідно до листа начальника слідчого відділення СВ Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 від 21.04.2020 матеріали вищевказаного кримінального провадження знищено 17.02.2020 року у зв`язку із закінченням 3-річного терміну зберігання (а. м. 13).

Відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Копію оспорюваної постанови ОСОБА_4 отримав 17.04.2020, що підтверджується листом-відповіддію начальника слідчого відділення ОСОБА_3 від 21.04.2020 (а. с. 13). Скарга ОСОБА_4 подана до суду 24.04.2020 (а. м. 1).

Враховуючи викладене, строк оскарження вищевказаної постанови не пропущено.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відноситься презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У відповідності з ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Сторона обвинувачення відповідно до ст. 93 КПК здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій і зокрема - отримання відомостей та висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.
Вважаю, що слідчий у кримінальному провадженні в повному обсязі дотримавсяся указаних вище вимог закону.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим у кримінальному провадженні були вжиті всі можливі заходи для встановлення обставин кримінального провадження. Зокрема, слідчим було допитано ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , а також проведено одночасний допит 31.08.2020 ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , надана належна правова оцінка зібраним доказам з точки зору їх допустимості, належності та достовірності.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Таке рішення слідчим прийнято на виконання вимог закону, з підстав, зазначених у ст.284 КПК України.

Формою закінчення досудового розслідування вказаного кримінального провадження стало його закриття, а процесуальне рішення слідчого, на переконання слідчого судді, є законним та обґрунтованим, містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та відповідні мотиви, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального закону України.
Так, об`єктом злочину, передбаченого ст. 384 КК України, є правосуддя у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній (цивільній ) справі.
Згідно з ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.
Отже, показання - це відомості про факти, які підлягають встановленню у кримінальній чи цивільній справі і мають важливе значення для правильного вирішення справи.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 384 КК України, зокрема, полягає у завідомо неправдивому показанні свідка чи потерпілого.
Слідчий ОСОБА_5 , надаючи юридичну оцінку зібраним матеріалам кримінального провадження в ході проведення досудового розслідування за заявою ОСОБА_4 про дачу суду при розгляді вищевказаної цивільної справи ОСОБА_6 , як свідком, завідомо неправдивих показань, мотивує рішення про закриття кримінального провадження тим, що апеляційним судом було винесено рішення про повернення боргу ОСОБА_4 своїй колишній дружині ОСОБА_8 , підтверджень того що ОСОБА_19 надав в суді неправдиві покази немає, ОСОБА_19 підтвердив покази, які надав в суді як свідок, про що також підтвердила ОСОБА_8 , під час одночасного допиту осіб останні підтвердили свої попередні покази.

Фактично звертаючись із заявою до слідчого про дачу суду при розгляді вищевказаної цивільної справи ОСОБА_6 , як свідком, завідомо неправдивих показань ОСОБА_4 в деякій мірі ставить під сумнів рішення Апеляційного суду Київської області від 03.09.2015 (а. м. 21-23), залишене в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 17.12.2015 (а. м. 35-36).
З копії рішення Апеляційного суду Київської області від 03.09.2015, наданого при розгляді скарги ОСОБА_4 вбачається, що апеляційний суд, скасовуючи заочне рішення Ставищенського районного суду від 30 липня 2015 року та ухвалюючи по справі нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_8 про стягнення боргу за договором позики, інфляційних втрат та трьох процентів річних, при обґрунтуванні свого рішення зазначив, що на підтвердження того, що позивачка передала відповідачу кошти в сумі 44000 грн., до позовної заяви була додана розписка ОСОБА_4 від 03 листопада 2012 року, в якій той зобов`язувався повернути вказані гроші протягом одного року; в розписці зазначається про її складання в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_20 ; допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 підтвердив про передачу ОСОБА_4 44 000 грн. та видачу останнім письмової розписки. Колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку про те, що між сторонами дійсно було укладено договір позики 44 000 грн., зазначивши , що про передачу грошей свідчить розписка позичальника, в якій той зобов`язувався повернути кошти протягом одного року (а. м. 21-23).
Факт написання власноручно вищевказаної розписки (а.м. 30) ОСОБА_4 підтвердив при розгляді даної скарги.
Враховуючи викладене, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України. Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження чітко вбачається, на підставі яких відомостей, отриманих під час проведення досудового слідства, слідчим зроблено висновок про відсутність складукримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України. Органом досудового розслідування прийнято вичерпних заходів для отримання об`єктивних доказів і не встановлено факту надання свідком ОСОБА_6 у вищевказаній цивільній справі завідомо неправдивих показань, - слідчий прийшов до правильного висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, так як встановлена відсутність в діянні ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, тому оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження є законною та скасуванню не підлягає.
Що стосується іншої вимоги скаржника щодо ухвалення рішення про відкритя нового кримінального провадження за фактом надання неправдивих показів свідком ОСОБА_6 з внесенням відомостей до ЄРДР, то вона виходить за межі переліку питань, які на разі уповноважений вирішити слідчий суддя згідно ст. 303 КПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000073, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.03.2016 за ознаками злочину, передбаченого ст. 384 КК Українита про ухвалення рішення про відкритя нового кримінального провадження за фактом надання неправдивих показів свідком ОСОБА_6 з внесенням відомостей до ЄРДР відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1