Провадження № 1-кп/947/468/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2020 року колегія суддів Київського районного суду м. Одеси:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004674 від 07.12.2018 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, працює брокером Транспортна Експедиторська Фірма «Star Shine Shipping»,є інвалідом 1-ої групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Так, в кінці серпня 2018 року (більш точна дата не встановлена) близько о 15:00 годині, обвинуваченийОСОБА_9 діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись біля «Нового ринку», на вул. Кінній в м. Одесі, з метою незаконного отримання права власності на квартиру АДРЕСА_3 , належної ОСОБА_10 та подальшого, спільного її продажу з іншими особами, з якими діяв за попередньою змовою (матеріали відносно інших осіб виділені в окреме кримінальне провадження), передав одному із таких спільників фотокартки із власним зображенням для виготовлення завідомо підробленого документа паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 13.03.2012 Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області начебто на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отримавши в подальшому від свого спільника даний підроблений паспорт, обвинуваченийОСОБА_9 використав його 25.09.2018 в ДП «Центр обслуговування громадян», з метою державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та 24.10.2018 при спробі укладення договору купівлі-продажу зазначеної квартири.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України пособництво у підроблені посвідчення, яке видається установою і надає права, з метою його використання, вчинення за попередньою змовою групою осіб.
25.09.2018 року о 09 годині 23 хвилин, обвинуваченийОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщені Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 27/1, з метою незаконного отримання права на продаж квартири АДРЕСА_3 , використовуючи завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 13.03.2012 Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області начебто на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з фотокарткою ОСОБА_9 та завідомо підроблений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , посвідчений 15.12.2011 року приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_11 за № 1626, надав їх разом із іншими документами державному реєстратору прав на нерухоме майно ДП «Центр обслуговування громадян» - ОСОБА_12 , на підставі яких 26.09.2018 року о 10:14 годині державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП «Центр обслуговування громадян» - ОСОБА_13 прийнято рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_3 .

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підроблених документів.
Крім того, в середині серпня 2018 року, обвинуваченийОСОБА_9 та 3 інші особи (матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження), за попередньою змовою між собою, умисно, з корисливих мотивів, без згоди та відома фактичного власника ОСОБА_10 , вирішили спільно, шляхом обману, незаконно продати, належну останньому квартиру АДРЕСА_3 та отримати з її реалізації від майбутнього покупця грошові кошти, розподілити між собою у відповідних частинах.

Так, один із зазначених спільників в середині серпня 2018 року, при особистій зустрічі із ОСОБА_9 , розповів останньому загальний план продажу зазначеної квартири, вмовивши при цьому обвинуваченийОСОБА_9 за винагороду в 500 доларів США виступити її продавцем. В подальшому, вказаний спільник невстановленим слідством способом, отримав та надав ОСОБА_9 завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий начебто на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в який вклеєна фотокартка ОСОБА_9 та завідомо підроблений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , посвідчений 15.12.2011 приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_11 за № 1626 разом із іншими документами, що давали змогу обвинуваченомуОСОБА_9 реалізувати дане майно, шляхом укладання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. При цьому, вказані 3 спільники, усвідомлюючи шахрайський характер своїх дій та переслідуючи єдиний злочинний умисел направлений на продаж належної ОСОБА_10 квартири та отримання з її реалізації грошових коштів, вжили організаційних заходів, щодо пошуку покупця на зазначене житло (яким виявилась ОСОБА_14 ). Підготовки його до продажу, вказували ОСОБА_9 порядок дій і поведінки при укладанні цього договору купівлі-продажу та після його укладання.

Так, 24.10.2018 року близько о 17:00 годині, в офісі агентства нерухомості по АДРЕСА_4 , обвинуваченийОСОБА_9 діючи спільно, реалізуючи вказаний, попередньо встановлений план, видавши себе за ОСОБА_10 та використовуючи зазначені правовстановлюючі й інші документи на квартиру АДРЕСА_3 вартістю 1 237 865, 77 гривень, намагався вказане житло, шляхом обману, за договором купівлі-продажу, відчужити ОСОБА_14 за належні останній 35 000 доларів США (що станом на 24.10.2018 по курсу НБУ еквівалентно 985 229,07 гривень), однак вказаний злочин не було доведено до кінця, так як дії були припинені працівниками правоохоронних органів.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Крім того, 24.10.2018 року близько о 17:00 годині, обвинувачений ОСОБА_9 , умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в офісі агентства нерухомості по АДРЕСА_4 , видавши себе за ОСОБА_10 , з метою незаконного укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , надав ріелтору ОСОБА_15 та покупцю ОСОБА_14 завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 13.03.2012 Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області начебто на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з фотокарткою ОСОБА_9 та завідомо підроблений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , посвідчений 15.12.2011 приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_11 за № 1626.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підроблених документів.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, визнав в повному обсязі, при обставинах викладених в обвинувальних актах та пояснив, що серпні 2018 року він з метою заробити 500 доларів США, передав свою фотокартку малознайомій особі, яка вклеїла його фотокартку до чужого паспорту на ім`я ОСОБА_10 . Після чого, йому дали пакет документів на квартиру АДРЕСА_3 , щоб він виступив як власник квартири, хоч він їм не був, та від чужого прізвища продав по підробленим документам вище зазначену квартиру. При цьому він використовував підроблений паспорт та документи на квартиру, але його дії були виявлені працівниками поліції. У скоєному щиро кається, просив суворо його не карати, злочини вчинив у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.
В ході судового розгляду, сторона обвинувачення скористалась своїм правом, передбаченим ст. 338 КПК України, а саме прокурор виклав обвинувачення у новій, зміненій редакції, з уточненням фактичних обставин кримінальних правопорушень, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ст.338 ч.3 КПК України, потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , вручено обвинувальний акт у новій, зміненій редакції, з уточненням фактичних обставин кримінальних правопорушень, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення та роз`яснено право підтримувати обвинувачення відносно ОСОБА_9 у раніше пред`явленому обсязі. Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_14 не зверталися до суду з клопотаннями щодо підтримання обвинувачення в раніше пред`явленому обсязі по зазначеному кримінальному провадженню.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_9 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, колегія суддів користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_9 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії:
- за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками- пособництво у підроблені посвідчення, яке видається установою і надає права, з метою його використання, вчинення за попередньою змовою групою осіб.
за ч. 4 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками використання завідомо підроблених документів.
-за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 колегією суддів визнає повне визнання вини, щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 згідно ст. 67 КК України, колегією суддів не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, яки й раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому розкаявся, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, стан його здоров`я, є інвалідом 1-ої групи, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, відсутність у потерпілих вимог матеріального та морального характеру.
При цьому, призначаючи покарання, колегія суддів також враховує висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі, та те що він не становить високої небезпеки для суспільства.
Таким чином, враховуючи принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), колегія суддів вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_9 у вигляді позбавлення волі та застосувати до основного покарання положення ст. 75 КК України, тобто звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки на думку суду, призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
При цьому колегія суддів, з огляду на положення ст. 77 КК України, вважає можливим не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_9 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, на залучення експертів відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27,ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 6 (шістьох) місяців арешту;

-за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді 5 (п`яті) років позбавлення волі без конфіскації майна;

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3(три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_9 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_9 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 , не обирався.

Речові докази, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2