Справа № 275/259/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року смт.Брусилів

Слідчий суддя Брусилівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотанння ОСОБА_2 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 16.03.2020 року звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна - автомобіля марки "ВМW 524 ТD", д. н.з. НОМЕР_1 , 1986 року випуску.

В обгрунтування клопотання зазначив, що слідчим відділення Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000099 від 14.08.2018 року, за ст. 290 КК України. У його власності знаходиться автомобіль ВМW 524 ТD, д. н.з. НОМЕР_1 , 1986 року випуску, який він придбав у ОСОБА_4 . Вказаний автомобіль він не оформляв на себе, а керував ним на підставі переданого йому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Працівники поліції Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області вилучили даний автомобіль і відкрили кримінальне провадження №0000099.

Ухвалою слідчого судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 18.04.2018 року було накладено арешт на автомобіль марки "ВМW 524 ТD", д. н.з. НОМЕР_1 , 1986 року випуску, що належить йому на праві власності.

Враховуючи те, що постановою слідчого СВ Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 кримінальне провадження закрито у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування, тому відпала потреба в подальшому заході, а саме в арешті майна з метою забезпечення речових доказів.

Просив скасувати арешт на автомобіль марки "ВМW 524 ТD", д. н.з. НОМЕР_1 , 1986 року випуску.

До суду від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності, в якій вимоги клопотання підтримав та просив скасувати арешт на автомобіль марки " "ВМW 524 ТD", д. н.з. НОМЕР_1 , 1986 року випуску.

Прокурор та слідчий, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з"явились

Слідчим СВ Брусилівського ВП Коростишівськогго ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 до суду надано постанову від 09.05.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000099.

Дослідивши клопотання та постанову слідчого СВ Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 09.05.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000099, прихожу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з постанови про закриття кримінального провадження, 13.04.2018 року о 15 годині 30 хвилин в смт. Брусилів Житомирської області працівниками поліції було затримано автомобіль марки ВМW 524 ТD, д. н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , так як автомобіль був без відповідних документів та з невідповідним номером кузова.

Автомобіль було вилучено та 14.04.2018 року по даному факту слідчим відділенням Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Ухвалою слідчого судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 18.04.2018 року накладено арешт на вказаний автомобіль.

09.05.2019 року постановою слідчого СВ Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 кримінальне провадження №0000099 від 14.04.2018 року закрито у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування.

Кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини. Зокрема, після прийняття означеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження, з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Відповідну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року № 6-26цс13 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові номер 372/2904/17-ц.

У наведених постановах закріплено правовий орієнтир, відповідно до якого в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви на правильність арешту майна. До цього ж зводяться і роз`яснення, надані Верховним Судом України у пункті четвертому постанови Пленуму від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису».

Таким чином, судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, встановлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.

У відповідності до положень ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, враховуючи вищевикладене, прихожу до висновку, що вимоги ОСОБА_2 , що грунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

За таких обставин вирішення клопотання про скасування арешту майна по закритому кримінальному провадженню за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

На підставі викладеного та керуючись ст.170- 172, 174 КПК України, слідчий суддя-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна відмовити.

На ухвалу суду може бути подано скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1