Провадження №11-кп/801/385/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.263, ч.4 ст.189 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 187, частиною першою статті 263, частиною четвертого статті 189 Кримінального кодексу України та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 15, частиною першою статті 115, частиною четвертого статті 189 Кримінального кодексу України.

Строк тримання обвинувачених під вартою спливає 31.01.2020 р., тому судом відповідно до приписів частини третьої статті 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) на розгляд сторін кримінального провадження винесено питання щодо доцільності продовження строку утримання обвинувачених під вартою.

Прокурор вважав за доцільне продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які існували на час застосування до останніх запобіжного заходу не відпали. Зокрема, зауважив, що під час досудового розслідування не було знайдено зброю, яку було застосовано при вчиненні злочину, тому є всі підстави вважати, що, перебуваючи на волі обвинувачені можуть її знищити. Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 перебував у розшуку.

Ухвалою Вінницького міського суду від 28 січня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 28.01.2020 р. до 23:59 год. 27.03.2020 р.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Також судом першої інстанції було враховано те, що вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на даний час з`ясування обставин справи та перевірка їх доказів не завершені, а тому вирішення зазначеного питання на даній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, судом було враховано, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства у співучасті із іншою особою, матеріали відносно якої виділенні в окремі провадження. Судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) на даний час не завершено, зокрема, не допитані потерпіла та свідки у кримінальному провадженні, тому суд вважав, що в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, що обвинувачені, перебуваючи на волі можуть переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також об`єктивних даних, які б свідчили про погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 суду надано не було. А надані суду матеріали не давали підстав вважати про неможливість перебування ОСОБА_8 під вартою за станом здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у формі домашнього арешту з 22 години до 07 години ранку по місцю фактичного проживання: АДРЕСА_1 .
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в ході розгляду справи, суд розглянув усне, а не письмове клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , прокурор не надав жодного доказу про існування ризиків, передбачених ст.178 КПК України. Крім того, потерпілий в судовому засіданні заявив суду, що 25.01.2018 року в день нападу на нього ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , і невідомої йому особи, він не бачив там ОСОБА_8 . Проте, в обвинувальному акті, про що також заявляв прокурор в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 25.01.2018 року був присутній на місці нападу на потерпілого ОСОБА_11 і знаходився в автомобілі з метою спостереження за обстановкою. Таким чином, у суду не було підстав вважати, що ОСОБА_8 був причетний до нападу на потерпілого ОСОБА_11 25.01.218 року ні з метою вбивства, ні з метою вимагання грошей. А тому, у суду є усі підстави для відмови прокурору у продовженні строку запобіжного заходу для ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що при розгляді вказаного клопотання, суд першої інстанції допустив істотні порушення кримінально-процесуального закону України та і зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подану ним апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.
Обвинувачений ОСОБА_8 повідомлений про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у розгляді даної скарги, захисник та прокурор за таких підстав не заперечили проти розгляду апеляційної скарги у його відсутність, а тому судовий розгляд відбувся у його відсутність, оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи прокурора, захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Згідно ст.331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити або скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Встановлено, що в судовому засіданні 28 січня 2020 року за участю прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , колегією суддів першої інстанції було поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_6 висловив свою думку та наполягав щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , обґрунтовуючи свою думку, продовженням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутністю підстав для зміни йому запобіжного заходу, оскільки враховуючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у випадку визнання його винуватими у вчиненні даного злочину, а також те, що він може переховуватися від суду та впливати на свідків, може продовжувати вчиняти нові злочини або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді. Зауважив, що під час досудового розслідування не було знайдено зброю, яку було застосовано при вчиненні злочину.
Так, вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, апеляційним судом було встановлено, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.

Так, вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції враховував, що останній обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинах із застосуванням насильства у співучасті з іншою особою, матеріали відносно якої виділенні в окремі провадження та яка на даний час перебуває у розшуку.
Також суд виходив з того, що судове (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) на даний час не завершено, зокрема, не допитані свідки у кримінальному провадженні, тому суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції також прийшов до переконання про відсутність правових підстав для зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу, у зв`язку з чим, з метою забезпечення кримінального провадження та попередження вчинення обвинуваченим процесуального впливу на потерпілих та свідків, доведені прокурором обставини, що передбачені п.1, п.2 та п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а тому враховуючи положення ст.ст.177, 178 КПК України, прийшов до висновку про доцільність продовження ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами захисника про можливість застосування відносно обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Вказані захисником обставини на те, що в матеріалах провадження, та зі слів потерпілого ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_8 був відсутній при здійсненні нападу на потерпілого з метою вимагання грошей, не є тими безумовними і беззаперечними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість його застосування.
Колегія суддів звертає увагу, що суд вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , належним чином оцінив існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, та встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, що в повній мірі відповідає вимогам закону.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Таким чином, колегія суддів вважає, що встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушеньз урахуванням характеру протиправних насильницьких дій, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , також раніше судимого за аналогічні злочини, дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції вважає постановлене судове рішення законним і обґрунтованим. Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 27.03.2020 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4