Справа № 296/431/20
УХВАЛА
Іменем України

28 січня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Житомира клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області майор поліції ОСОБА_3 про арешт майна, в кримінальному провадженні №0000357, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17.01.2020 року до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області майор поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000357, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів і керуючись метою незаконного збагачення, перебуваючи в Олевському районі Житомирської області, шукали людей, які не працювали і не мали постійного джерела доходів для належного існування, тобто були матеріально незабезпеченими та перебували в уразливому стані, та в подальшому у зв`язку із відсутністю коштів та документів, змушені будуть проти своєї волі працювати на будівельних та ремонтних роботах на території Олевського та Ємільчинського районів.

Обравши предметом злочинного посягання громадянина ОСОБА_7 , в один із днів червня 2019 року при особистій зустрічі переконали його у вигідності пропозиції праці пов`язаної із фасовкою вугілля, обіцяючи належні побутові умови, заробітну плату, власний автомобіль та можливість у будь-який час безперешкодно повернутися додому, створюючи при цьому хибне уявлення у вищевказаного громадянина про умови праці та використовуючи тяжке матеріальне становище ОСОБА_7 , який являється інвалідом 3 ступеня та єдиним джерелом доходу останнього є призначена державна пенсія, домоглися його згоди на вказану роботу.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 на початку червня 2019 року здійснили вербування з використанням обману та уразливого ОСОБА_7 з метою його трудової експлуатації.

Окрім того, в цей же день, біля 22 години вечора після досягнення згоди на працевлаштування, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_7 сісти в автомобіль «Мерседес» та разом з іншими працівниками їхати в с. Зубковичі Олевського району, де розміщувалося СТО, мийка та бар де його і поселили в приміщення, що не пристосоване для проживання.

В подальшому, використовуючи відсутність у потерпілого картки «Приватбанк», паспорту та ідентифікаційного коду, що були вилучені у нього шляхом обману, з метою так званого «збереження», а також шляхом контролю дій та спілкування під час виконання роботи, обмеження його фізичних контактів, контролю спілкування, в тому числі із сестрою та представниками правоохоронних органів та не даючи таким чином можливості в будь-який час повернутися додому, ОСОБА_6 пригнітив волю потерпілого до опору, оскільки неодноразово кричав та бив потерпілого ОСОБА_7 за будь-які недоліки в роботі, у зв`язку із чим останній отримав на початку жовтня 2019 року легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на грудній клітці, який утворився від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, від удару таким по грудній клітці, та відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, у період із початку червня до 16 жовтня 2019 року ОСОБА_6 особисто та ОСОБА_5 через підконтрольних йому осіб, шляхом застосування фізичного примусу та психологічного тиску на потерпілого, без укладання трудового договору із ним використовував ОСОБА_7 проти його волі, з метою трудової експлуатації (примусової праці) на будівництві та ремонті державних будівель за наступними адресами: АДРЕСА_1 , приміщення Олевської міської ради; Житомирська обл. м. Олевськ вул. Інтернаціональна 34 приміщення КУ «Олевська гімназія» та фермі розміщеній по вул. Грека Івана с. Сербо-Слобідка Ємільчинського р-ну.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 обрав предметом злочинного посягання громадянина Білорусі ОСОБА_8 , та з січня 2019 року при особистій зустрічі переконав його у вигідності пропозиції праці пов`язаної із будівельними роботами, обіцяючи належні побутові умови, заробітну плату, та можливість у будь-який час безперешкодно повернутися додому, створюючи при цьому хибне уявлення у вищевказаного громадянина про умови праці та використовуючи тяжке матеріальне становище ОСОБА_8 та домоглися його згоди на вказану роботу.

Таким чином, ОСОБА_5 , на початку січня 2019 року здійснив вербування з використанням обману та уразливого стану ОСОБА_8 з метою його трудової експлуатації.

Окрім того, в указаний період ОСОБА_5 поселив ОСОБА_8 в с. Зубковичі Олевського району, де розміщувалося СТО, мийка та бар які не пристосовані для проживання.

В подальшому, використовуючи відсутність у потерпілого паспорта, який був вилучений у нього шляхом обману, з метою так званого «працевлаштування», а також шляхом контролю дій та спілкування під час виконання роботи, обмеження його фізичних контактів, контролю спілкування, та не даючи можливості в будь-який час повернутися додому, ОСОБА_5 пригнітив волю потерпілого до опору та не виплачував останньому заробітню плату з квітня 2019 по 15.01.2020.

Таким чином, у період із квітня до 15 січня 2020 року ОСОБА_5 через підконтрольних йому осіб, шляхом психологічного тиску на потерпілого, без укладання трудового договору із ним використовував ОСОБА_8 , проти його волі, з метою трудової експлуатації (примусової праці) на будівництві та ремонті державних будівель за наступними адресами: АДРЕСА_1 , приміщення Олевської міської ради; Житомирська обл. м. Олевськ вул. Інтернаціональна 34 приміщення КУ «Олевська гімназія».

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 обрали предметом злочинного посягання громадянина ОСОБА_9 та з серпня 2019 року при особистій зустрічі переконали його у вигідності пропозиції праці пов`язаної із будівельними роботами, обіцяючи належні побутові умови, заробітну плату, та можливість у будь-який час безперешкодно повернутися додому, створюючи при цьому хибне уявлення у вищевказаного громадянина про умови праці та використовуючи тяжке матеріальне становище ОСОБА_9 та домоглися його згоди на вказану роботу.

Таким чином, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з серпня 2019 року здійснили вербування з використанням обману та уразливого стану ОСОБА_9 з метою його трудової експлуатації.

Окрім того, в указаний період ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 поселили ОСОБА_9 в с. Зубковичі Олевського району, де розміщувалося СТО, мийка та бар які не пристосовані для проживання.

В подальшому, використовуючи відсутність у потерпілого паспорта, який був вилучений у нього шляхом обману, з метою так званого «працевлаштування», а також шляхом контролю дій та спілкування під час виконання роботи, обмеження його фізичних контактів, не даючи таким чином можливості в будь-який час повернутися додому, ОСОБА_9 пригнітив волю потерпілого до опору та не виплачували останньому заробітню плату з серпня 2019 по 15.01.2020.

Таким чином, у період із серпня до 15 січня 2020 року ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 особисто та через підконтрольних їм осіб, шляхом психологічного тиску на потерпілого, без укладання трудового договору із ним використовували ОСОБА_9 проти його волі, з метою трудової експлуатації (примусової праці) на будівництві та ремонті державних будівель за наступними адресами: АДРЕСА_1 , приміщення Олевської міської ради; Житомирська обл.

м. Олевськ вул. Інтирнаціональна 34 приміщення КУ «Олевська гімназія».

15.01.2020 року на підставі ухвали Корольовського районного суду м.Житомира (№ 296/219/20) проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Під час обшуку було виявлено та вилучено речі які мають істотне значення по кримінальному провадженню.

Указані об`єкти було упаковано згідно правил пакування речових доказів та вилучено до СУ ГУНП в Житомирській області.

Таким чином, зазначені вилучені речі є доказом злочину, засобом та знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом та отримане за рахунок вчиненого злочину. З мето збереження речових доказів та недопущення їх втрати, у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на вищеперераховане майно.

Слідчий в судовому засіданні подане клопотання підтримала в повному обсязі з підстав в ньому наведених, просив клопотання задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував у накладенні арешту на майно, оскільки вважає, що слідством не встановлено кому належать речі та зазначив що мобільний телефон належить Курчиній, яка не є стороною кримінального провадження а тому відсутні підстави для задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та надані в його обґрунтування документи, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів і керуючись метою незаконного збагачення, перебуваючи в Олевському районі Житомирської області, шукали людей, які не працювали і не мали постійного джерела доходів для належного існування, тобто були матеріально незабезпеченими та перебували в уразливому стані, та в подальшому у зв`язку із відсутністю коштів та документів, змушені будуть проти своєї волі працювати на будівельних та ремонтних роботах на території Олевського та Ємільчинського районів.

По даному факту 22.10.2019 року були внесені відомості до ЄРДР за № №0000357. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 149 КК України .

15.01.2020 року на підставі ухвали Корольовського районного суду м.Житомира (№ 296/219/20) проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Під час обшуку було виявлено та вилучено речі які мають істотне значення по кримінальному провадженню, а саме: 4 (чотири) флешки в корпусі чорного кольору; записник в шкіряній обкладинці чорно-коричневого кольору з рукописним текстом та в якому знаходяться аркуші, 3 зошити з рукописним текстом; мобільний телефон «Nokia» імей НОМЕР_1 , в корпусі чорного кольору, без сімкарти; мобільний телефон «Samsung S 3310», імей НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору; мобільний телефон «Philips Є160», імей нечитаємий, в корпусі чорного кольору; мобільний телефон «Samsung GT-E1200і, імей НОМЕР_3 з сімкартою ПраТ «Київстар», в корпусі чорного кольору, (належний ОСОБА_10 ); мобільний телефон «Нокіа» модель 513 С-2, імей НОМЕР_4 , без сімкарти, в корпусі блакитного кольору; мобільний телефон «Samsung SGH-C 120», імей НОМЕР_5 , без сімкартки, в корпусі чорного кольору; мобільний телефон «My Phone», в корпусі чорного кольору, без сімкарти, імей НОМЕР_6 ; мобільний телефон «Айфон», імей НОМЕР_7 , з сім карткою ПрАТ «Київстар», в копусі чорного кольору та в чохлі чорного кольору з блакитними вставками; 2 (дві) банківські картки «Приватбанк» № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 ; пластикові картки до сімкарток у кількості 7 штук; зошит в кольоровій обкладинці з рукописним текстом; 2 аркуші з рукописним текстом з номерами телефонів.

Вказані обставини підтверджуються наданим суду протоколом обшуку від 15.12.2019.

Відповідно до ст.131КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, є арешт.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 1 ст.167КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 статті 167КПК України містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим. До такого майна законодавець відніс, зокрема, речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення або одержані внаслідок його вчинення.

Згідно з приписом ч. 2 ст. 168, ч.7ст. 236 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися, зокрема, під час обшуку.

Відтак, системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно, щодо якого є підстави вважати, що воно є предметом кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є тимчасово вилученим майном, на яке, при наявності передбачених ст.170КПК України підстав, зокрема, щодо того, що воно є доказом злочину, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України, за змістом якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, за змістом абзацу 1 ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя задовольняють клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також забезпечувати умови, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст. 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи з змісту вимог ч. 3ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

Враховуючи вказане, з огляду на встановлені досудовим слідством обставини, вказане в клопотанні майно, вилучене під час обшуку, а саме: 4 (чотири) флешки в корпусі чорного кольору; записник в шкіряній обкладинці чорно-коричневого кольору з рукописним текстом та в якому знаходяться аркуші, 3 зошити з рукописним текстом; мобільний телефон «Nokia» імей НОМЕР_1 , в корпусі чорного кольору, без сімкарти; мобільний телефон «Samsung S 3310», імей НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору; мобільний телефон «Philips Є160», імей нечитаємий, в корпусі чорного кольору; мобільний телефон «Нокіа» модель 513 С-2, імей НОМЕР_4 , без сімкарти, в корпусі блакитного кольору; мобільний телефон «Samsung SGH-C 120», імей НОМЕР_5 , без сімкартки, в корпусі чорного кольору; мобільний телефон «My Phone», в корпусі чорного кольору, без сімкарти, імей НОМЕР_6 ; мобільний телефон «Айфон», імей НОМЕР_7 , з сім карткою ПрАТ «Київстар», в копусі чорного кольору та в чохлі чорного кольору з блакитними вставками; 2 (дві) банківські картки «Приватбанк» № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 ; пластикові картки до сімкарток у кількості 7 штук; зошит в кольоровій обкладинці з рукописним текстом; 2 аркуші з рукописним текстом з номерами телефонів, відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, так як є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та має доказове значення в даному кримінальному провадженні.

Відтак, при зверненні з даним клопотанням слідчим доведено необхідність вжиття як заходу забезпечення кримінального провадження - арешту даного майна з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки незастосування таких заходів може призвести до продовження злочинної діяльності, або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини по кримінальному провадженню.

Разом з тим, враховуючи приписи ст. 91 КПК України щодо кола обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, наведені слідчим обґрунтування не містять жодної вказівки на доказове значення, а також будь-яке відношення інших речей, вилучених 15.12.2019 в ході обшуку, а саме мобільний телефон «Samsung GT-E1200і, імей НОМЕР_10 / НОМЕР_11 з сімкартою ПраТ «Київстар», в корпусі чорного кольору, (належний ОСОБА_10 ), до події злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, за ознаками вчинення якого здійснюється дане досудове розслідування за № №0000357. Сама лише констатація факту, що вказане майно має значення речових доказів не є достатнім мотивом для висновку, що вони підтверджують відповідні факти та обставини, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, в цій частині доводи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна суд вважає необґрунтованими, а правові підстави для його застосування недоведеними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області майор поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 15.01.2020 у ході обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . під час якого було якого виявлено та в подальшому вилучено наступне майно:

4 (чотири) флешки в корпусі чорного кольору; записник в шкіряній обкладинці чорно-коричневого кольору з рукописним текстом та в якому знаходяться аркуші, 3 зошити з рукописним текстом; мобільний телефон «Nokia» імей НОМЕР_1 , в корпусі чорного кольору, без сімкарти; мобільний телефон «Samsung S 3310», імей НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору; мобільний телефон «Philips Є160», імей нечитаємий, в корпусі чорного кольору; мобільний телефон «Нокіа» модель 513 С-2, імей НОМЕР_4 , без сімкарти, в корпусі блакитного кольору; мобільний телефон «Samsung SGH-C 120», імей НОМЕР_5 , без сімкартки, в корпусі чорного кольору; мобільний телефон «My Phone», в корпусі чорного кольору, без сімкарти, імей НОМЕР_6 ; мобільний телефон «Айфон», імей НОМЕР_7 , з сім карткою ПрАТ «Київстар», в копусі чорного кольору та в чохлі чорного кольору з блакитними вставками; 2 (дві) банківські картки «Приватбанк» № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 ; пластикові картки до сімкарток у кількості 7 штук; зошит в кольоровій обкладинці з рукописним текстом; 2 аркуші з рукописним текстом з номерами телефонів.

В решті задоволення клопотання відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала оскаржується безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1