ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/291/20 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000663 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та накладено арешт на майно,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000663 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме: 3 грошові купюри номіналом 500 гривень, на загальну суму 1500 гривень, мобільний телефон, сім-картку оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Слідчий суддя вказав, що необхідність накладення арешту на вказане майно обумовлюється необхідністю збереження предметів, які можливо використати як знаряддя злочину чи містять його сліди.
Власник майна ОСОБА_6 , не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2019 року скасувати; постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити та зобов`язати прокурора та слідчого вказане майно повернути йому. Крім того, ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Автор апеляційної скарги зазначає, що в резолютивній частині ухвали слідчий суддя допустився істотної помилки, зазначивши інший мобільний телефон. Така помилка не може бути виправлена на підставі ст. 379 КПК України, у зв`язку із тим, що опискою не може бути зазначення іншого майна, на яке накладається арешт. Шляхом виправлення описки фактично буде змінено суть рішення, що суттєво погіршить становище ОСОБА_6 як третьої особи щодо майна якої вирішується питання про його арешт. У такій редакції унеможливлюється виконання судового рішення. Вказує, що в цьому кримінальному провадженні розглядалось щонайменше 3 клопотання про арешт майна і можливо мобільний телефон, який вказаний в ухвалі слідчого судді, був предметом розгляду в іншому провадженні. Відомості саме про телефон БАМБІЖО маються і в описовій частині ухвали, що виключає факт випадкової описки. Звертає увагу на те, що в ухвалі слідчого судді, на підставі якої проведено обшук, відсутній дозвіл на вилучення мобільного телефону SUMSUNG J610FN. Прокурором не доведено, що вилучення цього телефону пов`язане із проведення експертного дослідження, не доведено, що телефон отриманий в результаті вчинення кримінального правопорушення, є його засобом або знаряддям вчинення. Прокурор мав можливість залучити спеціаліста та здійснити копіювання інформації, що міститься в ньому. Цей телефон був придбаний ще 2018 року за довго до відкриття кримінального провадження. Вважає, що ані клопотання, ані ухвала слідчого судді не містять обгрунтування, що вказане майно може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, не доведено, що грошові кошти отримані в результаті незаконної діяльності та відношення цього майно до даного кримінального провадження. Посилається на порушення вимог ч. 4 ст. 234 КПК України під час розгляду клопотання про обшук без участі прокурора. Це є підставою для відмови у задоволенні клопотання про обшук. Вважає, що у прокурора не було достатніх підстав для звернення до суду із клопотанням. Посилається на практику Європейського суду з прав людини.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила підстави для часткового задоволення апеляційних вимог. Підстави для вирішення питання про поновлення апеляційного строку відсутні, оскільки такий строк був дотриманий апелянтом.
ОСОБА_6 та прокуратура Харківської області були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. Однак, ані апелянт, ані прокурор у кримінальному провадженні до суду не прибули. Апелянт у телефонному режимі повідомив про можливість розгляду його апеляційної скарги за його відсутності. Враховуючи зазначене, а також те, що неявка прокурора в даному випадку не перешкоджає апеляційному розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності належним чином повідомлених учасників.
З наданих суду матеріалів встановлено, що в провадженні ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000663 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
У клопотанні зазначається, що службова особа правоохоронного органу - слідчий Ізюмського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 , за погодженням із заступником начальника ВП - начальником СВ Ізюмського ВП Г`УНП в Харківській області ОСОБА_8 та заступником начальника СВ Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , 15.10.2019 року під час спілкування із заявником ОСОБА_9 повідомив останньому про необхідність передачі через адвоката ОСОБА_10 , неправомірної вигоди у сумі 5000 доларів СІНА за вчинення дій в інтересах заявника, а саме закриття кримінального провадження №0000890 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_9 та повернення вилученого автомобіля «Ford Fusion», який належить останньому.
28.10.2019 року під час зустрічі із заявником ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_11 повідомила, що тільки після передачі їй гонорару у розмірі 500 доларів США вона наддасть допомогу заявнику у вирішенні вищевказаних питань шляхом повідомлення про подальші його дії та можливість зменшення загальної суми неправомірної вигоди.
При зустрічі ОСОБА_9 із слідчим ОСОБА_7 , яка відбулася 28.10.2019 року, на запитання заявника щодо можливість зменшення суми неправомірної вигоди слідчий повідомив, що всі питання необхідно обговорювати із адвокатом ОСОБА_11 .
Окрім цього, 30.10.2019 року під час зустрічі заявника ОСОБА_9 із адвокатом ОСОБА_11 , остання повідомила, що сума неправомірної вигоди у розмірі 5000 доларів США не може бути зменшена, оскільки вона буде передана слідчому та прокурору, а також використана для вирішення питання щодо проведення експертизи. Також адвокат ОСОБА_11 , зазначила, що суму неправомірної вигоди можливо передати їй двома частинами, однак не менше 50% від обумовленої суми. 06.11.2019 року під час зустрічі із адвокатом ОСОБА_12 , ОСОБА_9 передав їй частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, із якою ОСОБА_11 зайшла до приміщення Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області. Вийшовши із відділу поліції адвокат ОСОБА_11 , підтвердила ОСОБА_9 факт передачі грошових коштів слідчому ОСОБА_7 та повідомила, що після передачі ним другої частини суми обмовленої неправомірної вигоди слідчим буде вирішене питання щодо закриття кримінального провадження та повернення йому вилученого автомобіля. На підставі ухвали слідчого судді від 12.11.2019 року за місцем мешкання ОСОБА_6 10.11.2019 року було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено 3 грошові купюри номіналом по 500 грн., на загальну суму 1500 грн. (серія та номер ВФ 4903132, ЗД 5516871, БТ5389201); мобільний телефон марки SAMSUNG J610FN, s/n НОМЕР_1 , чорного кольору; сім-картка оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_2 .
Прокурор у клопотанні зазначив, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення; містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; є предметом, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом та на теперішній час у органу досудового розслідування мається необхідність проведення ряду експертних досліджень та інших процесуальних дій.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна з підстави передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. З огляду на обставини кримінального правопорушення існують достатні підстави вважати, що виявлений у ОСОБА_6 мобільний телефон та сім-картка можуть містити необхідну для досудового розслідування інформацію, яка може бути отримана після дослідження цього майна. Невірне зазначення в ухвалі слідчого судді марки вилученого мобільного телефону апеляційний суд вважає опискою, яка може бути виправлена в порядку ст. 379 КПК України, оскільки в судовій ухвалі викладені обставини його вилучення саме так, як і у клопотанні. Посилання апелянта з приводу того, що це не можна розцінювати як описку судова колегія вважає безпідставними, оскільки у клопотанні прокурора зазначається саме про телефон марки SAMSUNG J610FN, s/n НОМЕР_1 , у протоколі обшуку та постанові про визнання майна речовим доказом також йдеться саме про цей мобільний телефон, і в ухвалі слідчого судді міститься посилання, що мобільний телефон був вилучений саме у ОСОБА_6 . Слідчий суддя приймав рішення в межах вимог, заявлених у клопотанні прокурора щодо необхідності арешту грошових коштів та мобільного телефону з сім-карткою. Враховуючи, що номер сім-карти, яка перебувала у вилученому телефоні, зазначений вірно, відсутні підстави вважати, що в ухвалі слідчого судді зазначений інший мобільний телефон, на який накладено арешт. Те, що телефон був придбаний ще 2018 року за довго до відкриття кримінального провадження, як зазначає ОСОБА_6 , не свідчить про те, що він не може містити інформації про події, які розслідуються. Разом з тим, колегією суддів встановлені підстави для скасування судового рішення в частині арешту вилучених грошових коштів. Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 12.11.2019 року слідчим надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 з метою відшукання окрім іншого майна і грошових коштів на суму 50 000 гривень купюрами по 500 гривень з переліченими в цій ухвалі слідчого судді номерами, а також інших грошових коштів, отриманих в результаті незаконної діяльності. Під час обшуку у домоволодінні виявлено купюри номіналом по 500 гривень з номерами ВФ 4903132, ЗД 5516871, БТ5389201. Однак, ці купюри з таким номіналом не зазначені у переліку грошових коштів загальною сумою 50 000 гривень, які були предметом кримінального правопорушення. Відношення саме цих купюр, виявлених за місцем мешкання ОСОБА_6 , до кримінального провадження не доведене. Прокурором не обгрунтовано, що ці кошти були отримані в результаті незаконної діяльності, враховуючи, що відповідно до змісту клопотання адвокатом було передано слідчому 50 000 гривень. Номер та серія цих коштів вказані в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук. Про передачу іншої частини грошових коштів у клопотанні не зазначається, тому підстави вважати, що виявлені 3 грошові купюри номіналом по 500 грн., на загальну суму 1500 грн. (серія та номер ВФ 4903132, ЗД 5516871, БТ5389201) є речовим доказом в даному кримінальному провадженні та мають до нього відношення на даний час відсутні, у зв`язку із чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в цій частині та в задоволенні клопотання прокурора про арешт цих коштів слід відмовити. ОСОБА_6 в апеляційній скарзі посилається на порушення ч. 4 ст. 234 КПК України під час розгляду клопотання про обшук без участі прокурора. Вважає, що це є підставою для відмови у задоволенні клопотання про обшук. Проте, слід зазначити, що в даному апеляційному провадженні переглядається ухвала слідчого судді про арешт майна, підстави для надання оцінки ухвалі слідчого судді про обшук відсутні та постановлення такої ухвали за відсутності прокурора не є підставою для скасування ухвали слідчого судді про арешт майна.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000663 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та накладено арешт на майно скасувати в частині накладення арешту на 3 грошові купюри номіналом по 500 гривень на загальну суму 1500 гривень (серія та номер ВФ 4903132, ЗД 5516871, БТ5389201), відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна в цій частині. В решті вказану ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді