Справа № 991/1672/20
Провадження1-кс/991/1706/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженого прокурора Київської місцевої прокуратури № 4, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, невчинення інших процесуальних дій та невизначення підслідності кримінального провадження,

установив:

До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, в якій ОСОБА_3 просить:
- визнати протиправною бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесення прокурором відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, а також за нездійснення прокурором процесуальних дій, а саме: вручення ОСОБА_3 витягу із ЄРДР, пам`ятки про його права та обов`язки потерпілого, повідомлення про початок досудового розслідування, які прокурор зобов`язаний був здійснити у визначений КПК України строки, але не здійснив цього після отримання від ОСОБА_3 заяви, а також не визначив підслідність цього кримінального провадження;
-зобов`язати прокурора протягом 24 годин внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , службовими особами Дарницького районного суду міста Києва, Дніпровського районного суду міста Києва, Дарницької РДА, УПСЗН Дарницької РДА, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ознаками складу злочину, передбаченого ст.ст. 26-30, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, а саме: фактами зловживання владою або службовим становищем при підробці офіційних документів Справ № 1, 2, 3, провадження у яких відбувається тепер за фактами протправного позбавлення ОСОБА_3 і членів його сімї із двох пенсіонерів житлової субсидії і протиправне зниження ОСОБА_3 розміру пенсії;
- зобов`язати прокурора визначити підслідність кримінального провадження та протягом 24 годин повідомити заявника про всі процесуальні дії у встановленому КПК України порядку і строки.
Скарга обґрунтована тим, що 19.02.2020 ОСОБА_3 подав до прокуратури заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 26-30, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, з послідуючим визначенням підсудності відповідно до ч. 5 ст. 216 КПК України, за фактом викрадення 28.03.2019 службовими особами державних органів України в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва шести чистих аркушів паперу з підписами ОСОБА_3 , які потім використані для підробки офіційних документів у Справах № 1, № 2, № 3.
Однак, всупереч положенням ст. 214 КПК України, відомості викладені ним в заяві прокурор до ЄРДР не вніс, не вручив пам`ятку про права і обов`язки потерпілого та витяг із ЄРДР, а також не визначив підслідність досудового розслідування, що на думку ОСОБА_3 , свідчить про бездіяльність прокурора.
Особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Київська місцева прокуратура № 4 явку представника у судове засідання не забезпечила.
Відсутність представника Київської місцевої прокуратури № 4 не є перешкодою для розгляду скарги (ч. 3 ст. 306 КПК України).
Слідчий суддя, вирішуючи питання про розгляд скарги за відсутності особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , зазначає таке.
Ухвалою слідчого судді від 25.02.2020 відкрито провадження за цією скаргою та призначено справу до розгляду на 28.02.2020 у приміщенні Вищого антикорупційного суду.
28.02.2020 ОСОБА_3 подана заява про відвід слідчого судді ОСОБА_1 , за результатом розгляду якої ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04.03.2020 відмовлено у її задоволенні.
Після перерви розгляд скарги ОСОБА_3 призначено на 12.03.2020.
11.03.2020 від ОСОБА_3 засобами електронного поштового зв`язку надійшло клопотання про відкладення розгляду скарги за несвоєчасного (менше ніж за три дні) повідомлення його про місце, дату та час проведення судового засідання, за результатами розгляду якого, судове засідання відкладено на 31.03.2020.
31.03.2020 розгляд скарги відкладено на 27.04.2020 у зв`язку з задоволенням клопотання ОСОБА_3 від 31.03.2020, яке обґрунтоване неможливістю прибути в судове засідання за карантину , разом з тим, в якому він наполягає на розгляді скарги за його участі.
27.04.2020 ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, тому враховуючи вимоги його клопотання від 31.03.2020, а також продовження строку дії карантину до 11.05.2020, розгляд скарги відкладено на 18.05.2020.
18.05.2020 ОСОБА_3 повторно через канцелярію суду подана заява про відвід слідчого судді ОСОБА_1 , за результатом розгляду якої ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.05.2020 відмовлено у її задоволенні.
Після перерви розгляд скарги ОСОБА_3 призначено на 28.05.2020.
25.05.2018 ухвалою слідчого судді клопотання ОСОБА_3 задоволено, прийнято рішення про проведення судового засідання, яке призначене на 28.05.2020, у режимі відеоконференції з приміщення Дарницького районного суду міста Києва.
Натомість, ОСОБА_3 у судове засідання призначене на 28.05.2020 до Дарницького районного суду міста Києва не прибув, а засобами електронної пошти втретє подавзаяву про відвід слідчого судді ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що постійне і систематичне подання завідомо безпідставних заяв про відвід слідчого судді ОСОБА_1 від розгляду скарги ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 303 КПК України, фактично унеможливлюють розгляд скарги, а тому ці дії розцінюються слідчим суддею як такі, що мають ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування провадження.
З огляду на викладене, керуючись ч. 4 ст. 81 КПК України, протокольною ухвалою слідчого судді від 28.05.2020 втретє подана заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_1 залишена без розгляду.
Крім того, особа, яка подала скаргу, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.
Слідчий суддя вжив усіх можливих та необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, врахував вік особи, яка звернулася зі скаргою, та запрваджені на території України карантинні заходи, призначив розгляд скарги з іншого приміщення суду у режимі відеоконференції, однак ОСОБА_3 у судове засідання не прибув.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
З огляду на викладене та враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України скарга не бездіяльність прокурора розглядається не пізніше 72 годин, наявність встановлених ознак зловживання ОСОБА_3 процесуальними правами, з метою забезпечення його права доступу до суду, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу за відсутності ОСОБА_3 за наявними у справі матеріалами.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Відповідно до ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
В примітці до ст. 45 КК України віднесено до корупційних злочинів кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 цього Кодексу.
Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої статті 33-1 КПК України (ч. 2 ст. 33-1 КПК України).
З аналізу наведених норм слідує, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду уповноважені на розгляд скарг, поданих в порядку ст. 303 КПК України, виключно у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду. Вказаний висновок кореспондується з нормами частини 1 статті 306 КПК України.
У ході судового розгляду скарги встановлено, що 19.02.2020 ОСОБА_3 звернувся до Київської місцевої прокуратури № 4 із заявою про кримінальне правопорушення, внесення відомостей до ЄРДР про злочин та визначення підслідності цього злочину.
Обґрунтовуючи заяву про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_3 зазначає, що зловживаючи владою і службовим становищем суддя Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_4 , за попередньою змовою зі своїм секретарем судового засідання ОСОБА_5 , представниками Дарницької РДА, УПСЗН Дарницької РДА, Дарницького районного суду міста Києва, з приміщення якого викрадено шість чистих аркушів паперу з підписами ОСОБА_3 , підробили матеріали його адміністративного позову від 05.08.2019, що дало можливість судді ОСОБА_4 07.08.2019 постановити завідомо неправосудну ухвалу про залишення позову без руху та купу інших неправосудних ухвал.
Також ОСОБА_3 в своїй заяві зазначав, що службовці Дарницького районного суду міста Києва, разом із службовими особами Дніпровського районного суду міста Києва, за попередньою змовою, передали декілька чистих аркушів з його підписами до суду апеляційної інстанції, завдяки чому судді Київського апеляційного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 28.10.2019, 11.11.2019 та 21.11.2019 постановили завідомо неправосудні ухвали. Голова Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_8 , судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з втягненням у злочин службових осіб апарату суду, підробили його заяву про відвід судді ОСОБА_9 , чим протиправно заблокували передачу на розгляд до Вищого антикорупційного суду його справи.
ОСОБА_3 вважає, що в діях зазначених ним осіб, а також відповідних службових осіб апарату Дніпровського районного суду міста Києва, яких також можливо встановити під час досудового розслідування, наявні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 26-30, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, які підлягають внесенню до ЄРДР та є підставою для початку досудового розслідування.
Враховуючи вищевикладене, до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду належать лише зазначене у заяві ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, тому слідчий суддя досліджує лише обставини щодо наявності підстав та дотримання порядку внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань виключно стосовно відомостей про злочин, передбачений цією статтею Кримінального кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України).
Таким чином, виходячи із аналізу вказаних норм, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вказане слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Дослідивши зміст заяви ОСОБА_3 слідчий суддя дійшов висновку, що вона не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення вказаними особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Відомості, викладені ОСОБА_3 у заяві про кримінальне правопорушення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці зазначених у заяві обставин, та фактично зводяться до незгоди із прийнятими суддями рішеннями, які, за твердженням ОСОБА_3 , є завідомо неправосудними.
Тобто питання, порушені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення, є такими, що підлягають розгляду в порядку оскарження судового рішення.
При цьому необхідно враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Саме по собі припущення щодо порушення законодавства при постановленні суддями судового рішення не є свідченням вчинення злочину, оскільки суперечить визначальним засадам правового регулювання побудови та діяльності судової влади.
Разом з цим, слідчий суддя враховує, що згідно зі ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.
У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) визначено, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.
Згідно з п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
З наведених вище підстав, намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин, може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачають статті 126 та 129 Конституції України.
При розгляді питання щодо невнесення відомостей в ЄРДР, які стосується суддів, вважаю за необхідне враховувати Висновок Судової палати у кримінальних справах ВСУ щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013, згідно якого для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення скарги в частині зобов`язання прокурора внести відомості до ЄРДР відсутні, а тому не підлягають задоволенню і вимоги скарги в іншій частині, оскільки, обов`язок вчинення прокурором зазначених у скаргі процесуальних дій виникає після внесення відомостей до ЄРДР.
Керуючись ст. 2, 7, 22, 303 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1