Суддя ОСОБА_1
Справа № 646/8077/17
Провадження № 1-кп/644/53/20
У Х В А Л А
Іменем України
07 квітня 2020 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря- ОСОБА_4 , прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_5 , захисників обвинувачених- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених- ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001815 від 24.08.2017 року відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування посилався на те, що наразі існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховуватись від суду, тим самим перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник покладалися на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, вважали достатнім запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки зазначені прокурором ризики не обґрунтовані.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Зазначені прокурором ризики були встановлені ухвалою слідчого судді та на даний час не перестали існувати.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України при цьому злочини, передбачені п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 не одружений, не працює, має неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьків пенсіонерів, раніше судимий. При цьому, у кримінальному провадженні наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263 КК України при цьому злочини, передбачені ч. 3 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 ч. 4 ст. 187 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 не одружений, не працює, в силу ст. 89 КК України не судимий.

При цьому, у кримінальному провадженні наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 , який не має стійких соціальних зв`язків, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Під час розгляду питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції» оскільки у разі доведеності вини обвинуваченого передбачено можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, що може викликати загрозу втечі обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора про те, що ризики, які мали місце на час обрання запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, є обґрунтованими, а тому заявлене прокурором клопотання про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме, те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, також враховуючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, що також узгоджується із правовою позицією викладеною в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії».

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про неможливість задоволення заяви обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника про достатність більш м`якого запобіжного заходу, а саме запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі суду при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу доведено не було.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, колегія суддів-

у х в а л и л а :
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 05 червня 2020 року.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим, прокурору.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошений 07.04.2020 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3