Номер провадження: 11-сс/813/277/20
Номер справи місцевого суду: 947/1106/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,
представника власника майна - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника арештованого майна адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2020 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000012 від 09.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000012, внесеного до ЄРДР 09.01.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України було частково задоволено клопотанняслідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна.
Накладено арешт на майно, яке було вилучено 23.01.2020 року в ході проведення санкціонованого обшуку автомобілю марки «BMW 525», д.з НОМЕР_1 (реєстрація Болгарії), який знаходиться в користуванні ОСОБА_7 , а саме:сім карту «Київстар» НОМЕР_2 , металевий предмет ззовні схожий на «Пику», мобільний телефон «Iphone XS», з сім. карткою Imei НОМЕР_3 , Imei НОМЕР_4 , мобільний телефон «Iphone 6 S Imei НОМЕР_5 з сім. карткою «Київстар», в чохлі чорного кольору, два предмети зовні схожих на корпус гранати РГД -5, та запал УЗРГМ, на корпусі гранати РГД-5, барвником чорного кольору, нанесено маркування 53-84 Т, транспортний засіб марки «BMW525», д.з НОМЕР_1 (реєстрація Болгарії), який знаходиться в користуванні ОСОБА_7 , який поміщено до штраф майданчику. В іншій частині клопотання відмовлено.
Тимчасово вилучене майно у вигляді технічного паспорту на транспортний засіб, автомобіль НОМЕР_1 , № НОМЕР_6 , посвідчення водія серії НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 повернуто особі, у якої воно було вилучено.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що згідно ст. 98 КПК України перелічене та вилучене в ході обшуку майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, яке зберегло на собі сліди вчинення протиправних діянь,зокрема, є необхідність провести експертні дослідження, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню.
Також, посилався на ту обставину, що в судовому засіданні було встановлено наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
За вказаних обставин слідчий суддя дійшов висновку, що вилучені металевий предмет та два предмети схожі на гранату відповідають критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки такі речі могли бути набуті кримінально-протиправним шляхом, також, наявна необхідність у перевірці законності перебування таких речей у володінні ОСОБА_7 та правомірності в цілому перебування в цивільному обігу.
В частині вилучених сім-карток та мобільних телефонів, слідчий суддя також дійшов до переконання про необхідність накладення арешту, оскільки у таких телефонах можуть бути зафіксовані переписки, які мають значення для підтвердження факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, зокрема на підтвердження або спростування можливої причетності ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, оскільки без їх арешту існує загроза зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з вказаною ухвалою 03.02.2020 р. представником власника арештованого майна ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій він посилається на наступні обставини:
- постанова від 23.01.2020 року про віднесення майна до речових доказів є необґрунтованою, оскільки вилучене майно, крім предметів, зовні схожих на корпус гранати РГД -5, та запал УЗРГМ, на корпусі гранати РГД-5, барвником чорного кольору, нанесено маркування 53-84 Т, є особистим майном ОСОБА_7 та не має жодного відношення до інкримінованого злочину.
- 24.01.2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 не є підозрюваною особою, тому арешт на належне йому особисте майно автомобіль, мобільні телефони та сім карти є безпідставним та незаконним.
За результатом розгляду в суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 28.01.2020 р. та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно лише в частині двох предметів, зовні схожих на корпус гранати РГД -5, та запал УЗРГМ, на корпусі гранати РГД-5, барвником чорного кольору, нанесено маркування 53-84 Т, в іншій частині у задоволенні клопотання про арешт майна просить відмовити.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції власник арештованого майна ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги, просили суд її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, на спростування доводів апеляційної скарги надав до суду копію протоколу огляду вилучених предметів від 25.01.2020 року, копію протоколу пред`явлення особі для впізнання від 17.01.2020 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав учасника конфлікту ОСОБА_7 , а також копію постанови про визнання предметів речовими доказами і долучення їх до кримінального провадження від 24.01.2020 року.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, частина 2 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, дотримався зазначених вимог закону в повному обсязі.

Зі змісту клопотання про накладення арешту на майно (а.п. 1-4) вбачається, що слідчий просив накласти арешт на майно відповідно до переліку, наведеного в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення проведення судових експертиз.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не є підозрюваною особою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки за даним фактом триває перевірка, вилучені мобільні телефони та автомобіль можуть містити слідову інформацію, зокрема, телефони та сім-картки - контакти та переписку з іншими учасниками інкримінованого правопорушення, тому, врахувавши можливість загрози зміни слідової інформації, а також враховуючи необхідність проведення невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність накладення арешту на зазначене майно.
Також, в судовому засіданні було з`ясовано, що з постанови слідчого СУ ГУНП в Одеській області від 24.01.2020 року, якою зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, вбачається, що ОСОБА_7 причетний до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та потерпілою ОСОБА_11 було надано покази щодо впізнання його особи. Обшук та вилучення предметів проводився безпосередньо в автомобілі, належному ОСОБА_7 , всі вилучені речі та предмети мають значення для кримінального провадження як речовий доказ.

Таким чином, матеріалами кримінального провадження підтверджено, що на час постановлення оскаржуваної ухвали доведена необхідність накладення арешту на все перелічене в клопотанні слідчого майно, у слідчого судді для постановлення ухвали про накладення арешту були наявні всі передбачені законом підстави.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені у клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді повністю знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги, належним чином вмотивовані в ухвалі слідчого судді, та на даний час є законним, обґрунтованим та вмотивованим рішенням, яке ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та нормах чинного КПК України.

Одночасно доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права, та незаконністю прийнятого слідчим рішення зводяться до незгоди з висновками слідчого судді та слідчого, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, а також ґрунтуються на власній оцінці апелянтом обставин події та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені слідчим, перевірені слідчим суддею та судом апеляційної інстанції відповідно до законодавствата на законність судового рішення.

Окрім того, апеляційний суд роз`яснює власнику майна, що він не позбавлений права звернутись до суду першої інстанції з обгрунтованим клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому статтями 173, 174 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника власника арештованого майна адвоката ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про накладення арешту на майно залишенню без змін.

Керуючись статтями 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу представника власника арештованого майна адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2020 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000012 від 09.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4