Справа № 283/1118/20
Провадження №1-кп/283/213/2020
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2020 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Новоград-Волинський Житомирської області, жительки АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, несудимої,

за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,-

встановив:

26 травня 2020 року між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 , за згодою потерпілої, укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог статті 472 КПК України.

Згідно даної угоди ОСОБА_4 29.04.2020 року близько 21 години, перебуваючи у подвір`ї садиби за адресою: АДРЕСА_1 , виявила на паркані жилетку, яка належить сестрі ОСОБА_6 . Оглянувши вказану жилетку, підозрювана в кишені виявила кредитну банківську картку АТ «Ощадбанк» картковий рахунок № НОМЕР_1 , пін-код до якої їй заздалегідь було відомо так, як остання попередньо запам`ятала комбінацію цифр, під час зняття ОСОБА_6 коштів з банкомату. Після чого у неї виник злочинний умисел на крадіжку вказаної картки, з метою подальшого зняття грошових коштів.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документа, діставши з кишені жилетки ОСОБА_6 картку банку АТ «Ощадбанк», картковий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_4 , пересвідчившись, що її дії ніким не помічені, поклала її до правої кишені своєї куртки. Вказана картка, згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 200 КК України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення грошових коштів у сумі 5000 грн. ОСОБА_4 30.04.2020 року о 14 годині 22 хвилин прийшла до банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташований в м. Малин, по вул. Кримського, 2, попередньо знаючи код банківської картки АТ «Ощадбанк», картковий рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , з вказаного банкомату періодично, протягом короткого проміжку в часі, зняла кошти в сумі 1000 грн. о 14 год. 22 хв., 2000 грн. о 14 год. 47 хв., 2000 грн. о 14 год. 48 хв. 30.04.2020 року на загальну суму 5000 грн.

Викраденим ОСОБА_4 розпорядилась на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 5000 грн.

Відповідно до угоди дії ОСОБА_4 кваліфіковані за:

- ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка);

- ч. 1 ст. 357 КК України за ознаками викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів.

Даною угодою узгоджено ОСОБА_4 покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України узгоджено призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді 1 року позбавлення волі.

Також узгоджено звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В судовому засіданні підозрювана свою винність у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, визнала повністю. Вона зазначила, що розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, розуміє зміст пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде до неї застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості і згодна на затвердження угоди.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрювану, потерпілу та думку прокурора і захисника, які не заперечують проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважає, що угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є відповідно злочином середньої тяжкості та злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що підозрювана цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 26 травня 2020 року між ОСОБА_4 і прокурором, та призначення підозрюваній узгодженого сторонами виду і розміру покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 315, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 травня 2020 року, укладену між підозрюваною ОСОБА_4 та прокурором.

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України встановити ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази:

- три CD-R диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1