Справа № 492/2214/19
Провадження № 1-кп/492/46/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269 від 20.08.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.08.2010 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання із випробувальним терміном на 1 рік,

- 14.03.2011 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України із приєднанням покарання невідбутого за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 04.08.2010 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці, звільненого 27.08.2014 року у зв`язку із відбуванням строку покарання,

- 14.03.2012 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України із частковим приєднанням покарання невідбутого за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 04.08.2010 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці,

- 15.06.2015 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 14.02.2019 року у зв`язку із відбуванням строку покарання,

- 18.12.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 395 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 15.06.2015 року, будучи засудженим Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та відбувши покарання, згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2019 року був підданий адміністративному нагляду строком на 12 місяців з відповідними обмеженнями: 1) заборона виходу з дому з 22:00 години до 06:00 години; 2) зобов`язання реєструватися в поліції два рази на місяць; 3) заборона відвідувати торгові точки, де продається спиртне на розлив, що набрала законної сили. 06.02.2019 року, ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, 30.06.2019 року, ОСОБА_4 , з метою ухилення від адміністративного нагляду та вчинення нових злочинів, залишив своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та поїхав на рейсовому автобусі до м. Одеса, і до теперішнього часу відсутній за місцем мешкання, крім того, 29.08.2019 року відносно ОСОБА_4 Приморським районним судом м. Одеси за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст. 395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини вчинення злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази,суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, покарання відбував в місцях позбавлення волі, вчинив кримінальне правопорушення в період непогашеної судимості, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, офіційно не працевлаштований.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_4 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді арешту.
Беручи до уваги ту обставину, що будучи раніше судимим ОСОБА_4 у період непогашеної судимості знову скоїв кримінальне правопорушення, відповідних висновків для себе не зробив та продовжує вести злочинний спосіб життя, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначивши покарання за кожен злочин окремо, визначає покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання покарань. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.
Також, суд враховує, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення (злочин) до постановлення вироку Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України відносно нього, і тому покарання за цей злочин, йому слід призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини даного кримінального провадження, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо тільки лише в умовах ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого такого покарання.
До такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, будучи неодноразово засудженим за вчинення злочинів, будучи безпосередньо обізнаним про настання кримінального покарання за вчинений злочин відбувавши покарання у місцях позбавлення волі, відповідних висновків для себе не зробив, в період, коли судимість не була погашена та не знята у встановленому законом порядку, знов, вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та його стійкої позиції на вчинення правопорушень.
Тому, з урахуванням зазначених обставин, а також відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, обвинуваченому необхідно для його виправлення і припинення нових злочинів призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі, що за переконанням суду буде відповідати тяжкості правопорушень і не становитиме «особистого надмірного тягаря для винного». Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні обвинуваченому саме такого виду покарання.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Судом вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 395 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на шість місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за даним вироком та вироком Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2019 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 26.08.2019 р. зарахувавши покарання відбуте частково за попереднім вироком від 18.12.2019 року Приморського районного суду м. Одеси, з 26.08.2019 р. по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області