Справа № 298/298/20 Провадження № 1-кп/304/181/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000073 від 26 лютого 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, неодруженого, непрацюючого, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

прокурор Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотаннями про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Клопотання мотивує тим, що 11 березня 2020 року на розгляд Перечинського районного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000073 від 26 лютого 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. В ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 06 березня 2020 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю. Прокурор вважає, що ризики, враховані при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу не відпали і на даний час, а саме обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків та експерта у даному кримінальному провадженні, так як такі судом ще не допитувалися, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений негативно характеризується за місцем проживання, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та власний прибуток. Крім того при обранні запобіжного заходу прокурор просить врахувати тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання від 3 до 7 років позбавлення волі, тобто злочин відноситься до категорії тяжких; соціальних зв`язків обвинувачений не має, за місцем проживання характеризується негативно, офіційних джерел доходу не має, що може свідчити про незаконне отримання ним засобів до існування. Крім цього аналіз особи обвинуваченого вказує на його байдуже ставлення до дотримання правових норм, ігнорування суспільних та громадських інтересів. На підставі наведеного прокурор просив клопотання задовольнити та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю на строк 60 днів.

У свою чергу захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 подав суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому зокрема зазначив, що доказів переховування від слідства, знищення чи пошкодження речових доказів, впливу на свідків чи інше перешкоджання кримінальному провадженню матеріали справи не містять. Навпаки, ОСОБА_4 сумлінно виконує вимоги домашнього арешту, а отже виправдав довіру суду і до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід. На підставі наведеного та з огляду на те, що більш м`який запобіжний захід дасть можливість ОСОБА_4 працювати поза межами селища, в якому він проживає, та утримувати своїх дітей, просить змінити обвинуваченому запобіжний захід на особисте зобов`язання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 своє клопотання підтримав повністю та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини. В той же час у задоволенні клопотання захисника просив відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечили та просили змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали клопотання, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотання учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

У інформаційному листі ВССУ щодо вжиття заходів, пов`язаних із порушеннями, встановленими в рішенні Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України» роз`яснено, що ч. 3 ст. 315 КПК містить норму, яка чітко регулює питання продовження запобіжних заходів у кримінальному провадженні, строк застосування яких не обмежений (наприклад, застава, особиста порука тощо). Щодо застосування запобіжних заходів, що обмежені терміном дії (домашній арешт, тримання під вартою тощо), визначених ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, судам необхідно враховувати, що обрання, продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання суд здійснює за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК.

Згідно ст. 176 цього Кодексу запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2020 року матеріали досудового розслідування за повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073.

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2020 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю строком до 06 травня 2020 року (включно) з покладенням на обвинуваченого обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, на даний час будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, у судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи, що до спливу строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю судове провадження не завершене, а ризики, які були підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу продовжують існувати, зокрема можливість переховування від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим відсутні й підстави для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження відносно обвинуваченого строку застосування домашнього арешту.

Що стосується клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, то суд констатує таке.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, положеннями ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Частина друга вказаної статті передбачає, що копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

В той же час, до клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Натомість захисником вказаних вимог закону не дотримано, до клопотання додано лише копію Ордеру на надання правничої (правової) допомоги.

Під час розгляду клопотання захисник так само посилався лише на зазначені у клопотанні обставини, будь-яких доказів на обґрунтування своєї позиції додатково не надав, про відкладення розгляду клопотання для забезпечення надання доказів у підтвердження обґрунтованості такого не заявляв.

Отже при прийнятті судового рішення суд враховує положення принципів змагальності та диспозитивності, що передбачені ст. ст. 22, 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час розгляду клопотання стороною захисту клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду, не заявлялось, а відтак приходить до висновку, що клопотання захисника є необґрунтованим та відповідно до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 22, 26, 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, мешканцю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 28 червня 2020 року такі обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 години 00 хвилин вечора по 06 годину 00 хвилин ранку;

- прибувати до суду, прокурора на першу вимогу;

- повідомляти суд, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Дата закінчення дії ухвали 28 червня 2020 року.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Головуючий: ОСОБА_1