ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/263/20 Справа № 206/3794/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2019 року про задоволення подання начальника ДУ Ігренський виправний центр № 133 про умовно-дострокове звільнення щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, військовозобов`язаного, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
-22 червня 2000 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 861, ст. 44, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 42 , ч. 3 ст. 42, ст. 43 КК України до 5 років позбавлення волі;
-28 вересня 2005 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 304, ч. 1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
-10 квітня 2006 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71, ст. 78 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-25 травня 2009 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 81 КК України до 4 років позбавлення волі;
-вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна; ухвалою Петриківського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 12 січня 2013 по 05 серпня 2013 року за ст. 72 КК України; ухвалою Петриківського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2018 року замінено невідбуту частину покарання у виді 02 років 05 місяців позбавлення волі на обмеження волі, згідно ст. 82 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
встановила:
Вказаною ухвалою задоволено подання начальника ДУ «Ігренський виправний центр №133» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 та постановлено звільнити останнього від подальшого відбування покарання у виді обмеження волі умовно-достроково на 05 місяців 20 днів.
Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений своєю працею, розумінням щодо скоєного довів своє виправлення, відбув більш ніж 3/4 строку призначеного покарання та відповідно до наданих медичних довідок потребує постійного лікування. Тому, суд прийшов до висновку, що засуджений став на шлях виправлення та має усі належні умови, передбачені для застосування відносно нього ст. 81 КК України. У зв`язку з чим подання начальника державної установи Ігренського ВЦ (№133) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання було задоволено.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання установи про застосування до засудженого ОСОБА_6 вимог ст. 81 КК України.
Посилається на те, що суд не врахував, що останній має шість не погашених судимостей. Скоїв новий умисний тяжкий злочин, за який відбуває покарання. Під час умовно-дострокового звільнення, на протязі всього часу відбування покарання має п`ять стягнень. Останні чотири заохочення отримані напередодні можливості застосування ст. 81 КК України, а не на протязі всього часу відбування покарання.
Вважає, що посилання ОСОБА_6 на стан його здоров`я не узгоджуються з підставами звільнення за ст. 81 КК.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просив їх задовольнити.
Засуджений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора. Вважали ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Із роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", видно, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання.
Так, вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області 05 серпня 2013 року ОСОБА_6 засуджено до 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить на праві власності засудженого.
Ухвалою Петриківського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2016 року, ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 12 січня 2013 року по 05 серпня 2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Ухвалою цього ж суду 19 лютого 2018 року, замінено невідбуту частину покарання у виді 02 років 05 місяців позбавлення волі на обмеження волі згідно ст. 82 КК України.
Початок строку відбування покарання 15 травня 2018 року.
Кінець строку відбування покарання 27 квітня 2020 року.
За час перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 20 вересня 2013 року відбував покарання у ПВК (№49), характеризувався позитивно, мав чотири заохочення та чотири стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.
З 15 травня 2018 року відбуває покарання в ДУ Ігренський ВЦ (№133). Характеризується позитивно. До праці з благоустрою ставиться сумлінно. Проявляє ініціативу, допомагає іншим засудженим. Вимог режиму утримання дотримується свідомо. Має три заохочення та одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Працевлаштований на виробництві за власним бажанням на добровільній основі. Провину у скоєному злочині визнав повністю і щиро кається. Позову не має.
Відповідно до медичних довідок страждає на ниркову коліку, гематурія; «Внегоспитальная билобарная пневмания справа», бронхіальна астма, хронічний цистит, загострення, хронічний простатит, знаходився на лікуванні у стаціонарному відділенні з 28.10.2019 року по 04.11.2019 року.
Враховуючи дані про особу засудженого його поведінку під час відбування покарання, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою, ставленням до праці, розумінням щодо скоєного довів своє виправлення. Тому доводи прокурора про наявність попередніх судимостей не можуть мати вирішального значення для визнання висновків суду першої інстанції про можливість умовно-дострокового звільнення.
Отже, сукупність наведених даних приводять до висновку про безпідставність апеляційних вимог прокурора, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2019 року про задоволення подання начальника ДУ Ігренський виправний центр № 133 про умовно-дострокове звільнення щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4