Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/490/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2019 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваної ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.12.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Березівка, Маловисківського району, Кіровоградської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, вдови, офіційно не працевлаштованої, без утриманців, тимчасово проживаючої по АДРЕСА_1 , за правилами ст. 89 КК України, вважається такою, що не має судимостей,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме: з 15 години 20 хвилин 11 грудня 2019 року до 15 годині 20 хвилин 08 лютого 2020 року та визначено заставу у сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 76 840 грн.,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.12.2019 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання її під вартою строком на шістдесят днів.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя прийшов до висновку, що наявні у клопотанні докази містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України. Також слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, встановлені ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею встановлені обставини, які виключають можливість застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під ватрою. Також слідчим суддею у відповідності до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, визначено заставу, у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який за висновком слідчого судді буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваної, та зумовлений ступенем довіри, до неї при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної, в апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі (домашній арешт).

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що на думку сторони захисту, слідчий суддя виніс необґрунтоване, незаконне рішення всупереч законним правам та інтересам підозрюваної із наступних підстав.

Вирішуючи питання про обрання чи продовження запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на позицію законодавця та судову практику, завдання слідчого судді під час розгляду клопотання слідчого про застосування, продовження до особи того чи іншого запобіжного заходу полягає у недопущенні:

-обмеження конституційних прав та свобод особи за відсутності підстав, передбачених КПК України;

-необгрунтованого застосування до особи певного виду запобіжного заходу за умови, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена шляхом обрання менш сурового виду запобіжного заходу.

З метою забезпечення можливості виконання слідчим суддею вищевказаних вимог положеннями КПК України на слідчого (прокурора), який звертається із відповідним клопотанням, покладено обов`язок довести:

-обґрунтованість підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення;

-наявність реальних ризиків для кримінального провадження, існування яких підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами;

-неможливість досягнення мети у разі застосування більш м`якого виду запобіжною заходу, ніж того, про застосування якого ставиться питання у клопотанні.

На слідчого суддю, відповідно, покладено обов`язок відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжною заходу у разі недотримання стороною обвинувачення всіх вищевказаних вимог.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.

Захисник вважає, що до підозрюваної цілком можливим було б застосувати домашній арешт, не порушуючи норми КПК України. Обрання тримання під вартою до неї є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України.

Захисник зазначає, що вина підозрюваної не доведена, вона має постійне місце проживання, позитивно характеризується, отже утримання її під вартою незаконне, а жоден ризик передбачений статті 177 КК України не доведений.

Виходячи з сукупності обставини досліджених під час судового розгляду оскаржуваного рішення, сторона захисту вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваної, зважаючи на дані про її особу, більш м`якого запобіжного заходу, та обрання вказаного запобіжного заходу невмотивовано жорстоким.

Разом із цим, слідчий суддя визначив розмір застави у вигляді 40 розмірів прожиткового мінімуму, що у грошовому еквіваленті становить 76 840 грн. Водночас, щодо ОСОБА_8 визначено не мінімальний розмір застави, що на думку сторони захисту є завідомо непомірною для неї.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 та підозрювану ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, є зокрема невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідком розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням по кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР № 0007895 від 17.10.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

Під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_8 , мешканка м. Кропивницького, в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" №60/95-ВР від 15.02.1995 року та Закону України " Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними " №62/95-ВР від 15.02.1995 року, не бажаючи займатися суспільно - корисною працею, переслідуючи корисливі мотиви та мету незаконного збагачення за рахунок протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, обрала предметом своєї протиправної діяльності - канабіс, який заборонений у вільному обігу, та спосіб незаконного збагачення - його незаконне придбання, зберігання з метою збуту, та незаконний збут наркотичного засобу за грошові кошти особам, які його вживають.
ОСОБА_8 , маючи знайомства для незаконного придбання наркотичних засобів, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який зберігала при собі, тим самим вчинила незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту.
В подальшому, 11.11.2019 в період часу з 11:25 годин до 11:30 годин особа з легендованими установчими даними ОСОБА_9 , до якої застосовано заходи безпеки, шляхом забезпечення конфіденційних відомостей, діючи на добровільних засадах, в порядку та на умовах зазначених законом з метою викриття злочину, перебуваючи біля будинку №21 по проспекту Університетський в місті Кропивницький передала ОСОБА_8 , на виконання досягнення попередньої домовленості, грошові кошти в сумі 150 грн. з метою придбання у останньої особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу.
В свою чергу ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на корисливе збагачення за рахунок скоєння злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, діючи умисно, цілеспрямовано збула ОСОБА_9 паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, тим самим вчинила незаконний збут наркотичного засобу.
В подальшому, особа з легендованими установчими даними ОСОБА_9 , в присутності понятих, добровільно видала працівникам УПН ГУНП в Кіровоградській області паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка, відповідно до висновку судово-хімічної експертизи №1123 від 15.11.2019, є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонено, маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 1,92 грама, який ОСОБА_10 незаконно збула ОСОБА_9 за грошові кошти в сумі 150 гривень.
Тим самим, ОСОБА_8 вчинила незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, та незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.12.2019 року, ОСОБА_8 затримана в порядку ст. 208 КПК України.

12.12.2109 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні незаконного придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, та незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Причетність ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується доданими слідчим до клопотання письмовими доказами, а саме: показами свідка ОСОБА_11 ; протоколом вручення покупцю спецтехніки від 11.11.2019; протоколом огляду грошових купюр від 11.11.2019; протоколом огляду покупця та вручення грошей від 11.11.2019; протоколом оперативної закупки від 11.11.2019; протоколом вилучення в покупця спецтехніки 11.11.2019; протоколом про результати контролю за вчинення злочину від 01.08.2019; висновком судово-хімічної експертизи № 1123 від 15.11.2019; протоколом затримання ОСОБА_12 підозрюваної у вчинені злочину від 11.12.2019.

При цьому колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ, зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Таким чином, висновки слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 є правильними та такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду. Крім того, обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України в апеляційній скарзі стороною захисту не оспорюється.

Встановлюючи у даному кримінальному провадженні наявність ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_13 , слідчий суддя всупереч положень ч.3 ст. 26 КПК України, встановивши наявність ризиків, які слідчим у клопотанні вказані не були, тобто вийшов за межі заявленого клопотання.

Так, слідчий в обґрунтування наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України зазначив, що підозрювана ОСОБА_8 усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до неї застосована у разі ухвалення обвинувального вироку, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, тобто наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України. Також те, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштована, постійного джерела доходу не має, займається злочинною діяльністю з метою власного збагачення, що дає підстави, вважати, що вона може вчинити нові умисні кримінальні правопорушення, тобто наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_8 , знаходячись на свободі, маючи можливість вільного пересування та контактів, спроможна незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, тобто наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, як убачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, слідчий суддя під час розгляду клопотання встановив наявність ризиків передбачених п. п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, що на переконання колегії суддів є неприпустимим.

Водночас, колегія суддів приходить до висновку про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки існують розумні підстави вважати, що ОСОБА_8 у разі доведення її винуватості вироком суду, зважаючи на вид та розмір покарання передбачений санкцією ч.2 ст. 307 КК України, може вчинити спроби на переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин. Також, колегія суддів, вважає, що підозрювана може вчинити спроби незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки на початковому етапі досудового розслідування, матиме реальну можливість з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання здійснити дії передбачені п.3.ч.1 ст. 177 КПК України.

Проте, ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: може вчинити нові умисні кримінальні правопорушення, зазначений слідчим, є безпідставним, оскільки ОСОБА_8 вважається такою, що не має судимості, а тому доводи слідчого, що вона може вчинити новий є безпідстаними.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення, як в суді першої інстанції, так і на час апеляційного перегляду в судовому засіданні не доведено доцільність тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 , та те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та, що обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, виправдовують тримання підозрюваної під вартою. Колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею будо залишено поза увагою положення ст. 178 КПК України, тобто обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Колегією суддів встановлено, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. На даний час існують ризики передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. Злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 є тяжким. Офіційно не працевлаштована, має постійне місце проживання. Злочином у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , матеріальних збитків не завдано. Також, наразі відсутні докази, що ОСОБА_8 підозрюється чи обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Водночас встановлені колегією суддів ризики, мають мінімізований ступінь його здійснення, з урахуванням того, що сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ймовірність призначення їй суворого покарання, за відсутності конкретних фактів перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб. Доказів щодо неможливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної, шляхом застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки немає.

Згідно установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). А наявність лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, без наявності достатніх доказів щодо неможливості застосування біль м`якого запобіжного заходу, хоча і є визначеними елементами при обранні запобіжного заходу, однак не можуть бути самостійною і достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.(«Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Таким чином, колегія суддів з урахуванням установлених обставин, а також тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, які хоча і відноситься до категорії тяжких, проте з урахуванням даних про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання в місті Кропивницькому, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, а саме один епізод злочинної діяльності, у зв`язку з чим вважає, що на даному етапі досудового розслідування достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки підозрюваної буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказані обставини узгоджуються з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, в якій зазначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене, оскільки у клопотанні слідчого та прокурором на момент розгляду клопотання та в апеляційній інстанції не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою застосований до ОСОБА_8 не зможе запобігти встановленим ризикам, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, оскільки такий запобіжний захід у повній мірі відповідає вказаним вище нормам закону і фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.12.2019 року, стосовно ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюпідозрюваній ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового слідства, тобто до 12 лютого 2020 року, включно.
На підозрювану ОСОБА_8 покласти наступні обов`язки: - заборонити в період часу з 20.00 години до 07.00 години залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 :
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим;
- здати на зберігання до відповідних органів, які проводять досудове розслідування паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Підозрювану ОСОБА_8 звільнити з-під варти у залі суду негайно та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_8 , організацію її виконання покласти на процесуального прокурора ОСОБА_6 та слідчого ОСОБА_14 .
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на неї вище наведених обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Крім того працівники Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло за адресою: АДРЕСА_1 , та вимагати від неї надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2