Справа № 632/305/18
провадження № 1-кс/632/92/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Первомайський

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу потерпілої ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу на постанову слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області від 19 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001904 від 19 липня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

02березня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 від 19 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження, про винесення якої їй стало відомо із відповідного листа прокурора.

Зі змісту скаргивбачається, що ОСОБА_3 вважає зазначене процесуальне рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки слідчий провів досудове розслідування не повно, не об`єктивно, всебічного не дослідив всі обставини, не провів слідчі дії, необхідні для встановлення істини у справі, у тому числі одночасний допит учасників кримінального провадження, її неодноразові звернення до прокурора і слідчого про проведення цієї слідчої дії залишились без розгляду.

Також ОСОБА_3 вказала, що слідчий не повідомив про підозру ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

На підставі викладеного особа, яка подала скаргу, вважає, що постанова слідчого підлягає скасуванню.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_4 , скаргу підтримали, посилаючись на викладені в ній доводи, і просили скасувати постанову слідчого від 19 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження.

Слідчий проти задоволення скарги заперечував, зазначивши, що винесена ним постанова, яка оскаржується, є законною та обґрунтованою, однак підтвердив, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001904 від 19 липня 2016 року одночасний допит між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 він не провів з об`єктивних причин.

Заслухавши особу, яка подала скаргу, її представника, слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження та документи, подані в обґрунтування скарги, доходжу висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково.

Частина 1 ст. 304 КПК України передбачає, що скарги на рішення слідчого, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, у тому числі про закриття кримінального провадження, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Оскаржувана постанова була винесена слідчим 19 грудня 2019 року. Із відповідного повідомлення прокурора вбачається, що про прийняття цього процесуального рішення ОСОБА_3 повідомлялася18 лютого 2020 року, а зі змістом постанови остання фактично ознайомилася під час судового розгляду 05 березня поточного року, жодних об`єктивних даних про те, що ОСОБА_3 отримала копію оскаржуваної постанови слідчому судді не надано, тобтоостання подала скаргу до суду в межах строків, передбачених для оскарження відповідного процесуального рішення.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 11 липня 2016 року задоволено скаргу ОСОБА_3 .

Зобов`язано слідчого СВ Жовтневого ВП Київського ВП ГУНП в Харківській області протягом 24 годин з моменту отримання зазначеної ухвали в порядку ст. 214 КПК України внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 за ознаками складу злочинів, передбачених ст. ст. 162, 185, 190 КК України.

Із змісту цієї ж ухвали вбачається, що ОСОБА_3 зазначає про те, що мало місце шахрайство, що пов`язано із заволодінням її квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , крадіжка її речей, а також порушення недоторканості житла.

Вказана ухвала слідчого судді була виконана, відповідні відомості були внесені до ЄРДР 19 липня 2016 року із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України, а також 22 вересня 2016 року із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 та ч. 1 ст. 162 КК України, про що свідчить витяги з кримінального провадження № 0001904, № 0000248, № 0000249, та розпочато досудове розслідування.

Постановою прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 від 15 листопада 2016 року визначено територіальну підслідність кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за № 0001904 від 19 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області, відповідні матеріали направлені керівнику Первомайської місцевої прокуратури для організації досудового розслідування.

Вказані вище відомості були внесені слідчим зазначеного відділу поліції до ЄРДР за № 0001904 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України та розпочате досудове розслідування.

Стаття 190 КК України передбачає кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування було допитано ряд осіб: у якості потерпілої ОСОБА_3 , у якості свідків: ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ; ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , зібрані документи.

18 лютого 2017 року слідчим, який проводив досудове розслідування, була винесена постанова про закриття даного кримінального провадження, яка згодом 30 березня 2017 року була скасована прокурором, оскільки зазначене процесуальне рішення було прийняте передчасно, без всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та з порушенням вимог КПК України.

При цьому слідчому було надано ряд вказівок, окрім іншого, провести одночасний допит між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 і ОСОБА_7 .

Однак зазначені слідчі дії проведені не були, у зв`язку із чим слід констатувати, що слідчий фактично залишив без виконання письмову вказівку прокурора, яка відповідно до ч. 4 ст. 40 КПК України є обов`язковою для виконання.

29 грудня 2017 року і 08 жовтня 2018 року слідчим були винесені постанови про закриття згаданого кримінального провадження, які були скасовані ухвалами слідчих суддів від 15 березня 2018 року і 23 квітня 2019 року, що були постановлені за результатами розгляду скарг ОСОБА_3 у зв`язку із неповнотою проведення досудового розслідування - не проведення її допиту у якості потерпілої та непроведення одночасного допиту між нею та ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 .

Крім того, 17, 26 липня 2018 року слідчим ОСОБА_5 було задоволено клопотання ОСОБА_3 про проведення одночасного допиту між нею та ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , про що винесені відповідні постанови.

Однак зазначені процесуальні рішення, слідчим, який їх і приймав, та ухвала слідчого судді виконані не були.

У ч. 1 ст. 8 КПК України закріплено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Стаття 56 КПК України передбачає, що протягом кримінального провадження потерпілий, окрім іншого, має право: давати пояснення та показання; подавати докази слідчому, прокурору.

Під час досудового розслідування потерпілий має право, у тому числі: подавати докази на підтвердження своєї заяви; брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі.

Зазначені права, в контексті не проведення одночасних допитів, про які йдеться вище, ОСОБА_3 забезпечені не були.

За змістом ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

На підставі викладеного доходжу висновку, що постанову слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області від 19 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження не можна вважати законною, а тому вона підлягає скасуванню.

При проведенні досудового розслідування слідчому необхідно прийняти до уваги викладене, провести дії, спрямовані на виконання завдань кримінального провадження, закріплених у ст. 2 КПК України, надати правову оцінку встановленим обставинам та прийняти процесуальне рішення, яке повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Щодо доводів скарги ОСОБА_3 про те, що під час досудового розслідування не було повідомлено про підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_7 слід зазначити наступне.

Главою 22 КПК України передбачені випадки повідомлення про підозру, вимоги до повідомлення про підозру та порядок її вручення.

Статтею 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до норм кримінального процесуального закону повідомлення про підозру входить до компетенції слідчого чи прокурора.

Статтею 3 КПК України передбачено, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, однак у найширшому розумінні ролі слідчого судді неможливо всупереч чинного процесуального законодавства розширювати перелік повноважень слідчого судді шляхом зобов`язання слідчого вчинення процесуальних дій, які відносяться виключно до компетенції слідчого та прокурора.

Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Статтею 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Таким чином слідчий суддя, суд не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, зокрема функцію досудового розслідування та процесуального керівництва ним, яке здійснюється прокурором, а відтакзобов`язувати слідчого повідомити про підозру, оскільки це суперечить самій суті судового контролю за діями і бездіяльністю прокурора, слідчого, з метою захисту прав, свобод і інтересів осіб.

За таких обставин, оскільки питання щодо повідомлення про підозру не відносяться до повноважень слідчого судді, відповідні доводи скарги ОСОБА_3 не є підставою для скасування зазначеної вище постанови, а тому скарга у цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 306, 307 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 19 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001904 від 19 липня 2016 року задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області від 19 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001904 від 19 липня 2016 року - скасувати.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:ОСОБА_1