ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/524/20 Справа № 188/340/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Першотравенськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що стороною обвинувачення в обгрунтування необхідності обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надано лише загальні матеріали кримінального провадження, які жодним чином не доводять причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину.
Крім того, при обранні підозрюваному запобіжного заходу судом не враховано, а органом досудового слідства не встановлено міцність соціальних зв`язків ОСОБА_8 , в тому числі наявність в нього родини і утриманців, постійного місця роботи або навчання, репутацію.
Таким чином, поза увагою суду, слідчого та прокурора залишився той факт, що ОСОБА_8 одружений, має дитину, раніше не судимий.
Також, слідчим суддею не виконано вимоги, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, оскільки він мав перевірити обгрунтованість підозри, натомість слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежився виключно переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обгрунтованості.
Вказує на те, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є недоведеним, оскільки сторона обвинувачення посилається лише на те, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, при цьому жодних інших обгрунтованих доводів стороною обвинувачення приведено не було.
Більш того, ОСОБА_8 дізнавшись, що його розшукує поліція, самостійно та добровільно з`явився до Петропавлівського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Зазначає, що ризики незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є безпідставними, оскільки ОСОБА_8 не відомо хто саме є свідками у цьому кримінальному провадженні.
Стверджує, що посилання прокурора на те, що існування зазначених ризиків підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності є безпідставним, оскільки стороні захисту та суду вказані матеріали надані не були.
Вказує на те, що застосований слідчим суддею запобіжний захід ОСОБА_8 є занадто суворим, а тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Посилається на те, що в судовому засіданні ОСОБА_8 не лише продемонстрував свою готовність повністю співпрацювати з органом досудового розслідування, судом, а й наголосив на неухильному дотриманні своїх процесуальних обов`язків, а саме, з`являтися до органів досудового розслідування або слідчого судді, суду на першу вимогу, давати показання, всіляко вживати заходів для встановлення обставин справи тощо.
Ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 рокубуло задоволено клопотання слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_6 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, строк дії запобіжного заходу рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 в порядку виконання цієї ухвали.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що зібрані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, який є тяжким, також до моменту закінчення кримінального провадження існують ризики переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, оскільки підозрюваний не має постійного доходу, а перебування під домашнім арештом не може виключити його спілкування зі свідками і потерпілим, тому він може вплинути на їх свідчення, а також не зможе запобігти спробам вчинити інші кримінальні правопорушення, тому дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Також, слідчий суддя, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, вважав за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави, окрім цього врахував, що ОСОБА_8 не працює, не має офіційного доходу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема:- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив про обставини вчинення щодо нього злочину; - протоколами допиту свідків; - протоколом огляду приміщення кафе Зима-Літо, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, смт. Петропавлівка, вул. Соборна, 1; - протоколом огляду відеозапису з камер спостереження кафе Зима-Літо; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_11 , яка вказала на ОСОБА_8 як на особу, яка наносила тілесні ушкодження ОСОБА_10 ; - протоколом обшуку, в ході якого було вилучено речі та предмети, за допомогою яких було вчинено кримінальне правопорушення, а також іншими матеріалами клопотання у їх сукупності.
Таким чином, доводи захисника щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину, не можуть бути взяті до уваги у зв`язку з вищенаведеним. Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно врахував існування ризиків, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти громадського порядку та моральності із застосуванням насильства, не має постійного доходу.
Так, слідчим суддею правильно встановлена наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з місця вчинення якого зник, на підставі чого був оголошений у розшук (а.п. 18-19).
Твердження захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_8 самостійно з`явився до слідчого, що свідчить про відсутність заявленого ризику, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки воно спростовується матеріалами клопотанням (а.п. 18-21), відповідно до яких, підозрюваний за місцем реєстрації та проживання був відсутній.
Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого підтверджується наданим в ході судового розгляду протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , яка є співмешканкою потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до якого їй подзвонив ОСОБА_10 та повідомив, що до нього в лікарню приїжджали невідомі особи, які представилися представниками підозрюваних, та які погрожували йому фізичною розправою, якщо він надалі буде давати показання (а.п. 22).
Доводи захисника про те, що стороні захисту та суду не було надано прокурором матеріалів кримінального провадження, які підтверджують існування вказаних ризиків є безпідставним, оскільки копії матеріалів цього кримінального провадження були додані до клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та які слідчим суддею були враховані при розгляду цього клопотання.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності вказаних ризиків є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді, доведені наданими прокурором доказами.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, а саме, що він не має постійного доходу.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний раніше не судимий, одружений, має дитину, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Твердження сторони захисту про те, що слідчий суддя обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивував лише тяжкістю кримінального правопорушення, не може бути взято до уваги, оскільки згідно із рішенням ЄСПЛ Осипенко проти України, тяжкість обвинувачення та необхідність забезпечення виконання процесуальних рішень могло виправдовувати взяття заявника під варту.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року щодо ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :

_____________ _________ _________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4