Справа №523/3377/20
Провадження №1-кс/523/1994/20
УХВАЛА
про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
та про відмову у задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу

у вигляді домашнього арешту

(повний текст)

13 травня 2020 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання вказаного слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000670 від 01.03.2020 року, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рені Одеської області, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, офіційно неодруженого й непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, -
в с т а н о в и в:
13.05.2019 року до Суворовського районного суду м.Одеси від старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , оскільки відносно останнього складено повідомлення про підозру в тому, що він в січні 2020 року познайомився через мобільний додаток «Telegram» із невстановленою особою (далі особа №1), яка запропонувала йому збувати на території м.Одеси особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, за матеріальну винагороду 50 гривень за кожну закладку, у зв`язку з чим вказаний підозрюваний почав незаконно отримувати шляхом пересилання від особи №1 особливо небезпечну психотропну речовину, після отримання якої переносив отриману за місцем свого проживання і розфасовував її у пакети, які в подальшому збував шляхом здійснення прихованих закладок за адресами, які отримував від особи №1 з використанням мобільного додатку «Telegram».

Разом із тим, як також слідує з клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він 28.02.2020 року замовив у особи №1 поштове відправлення з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, а 01.03.2020 року вказаному підозрюваному через мобільний додаток «Telegram» надійшло повідомлення щодо прибуття відправлення від особи №1 у відділення №46 «Нової пошти», розташованої в ТЦ «Аврора» по вул.С.Палія 125-б в м.Одесі, яку об 11:45 годині того ж дня отримала встановлена особа, але була зупинена працівниками поліції, якими в ході огляду місця події виявлено та вилучено кристалічну речовину блакитного кольору, масою 74,390 г., з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

Як вбачається з клопотання й доданих до нього відповідних матеріалів, за рапортом оперуповноваженого УНП ГУНП в Одеській області, 01.03.2020 року до ЄРДР внесені відповідні відомості за №0000670, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а 12.05.2020 року старшим слідчим ОСОБА_4 складено і прокурором ОСОБА_3 погоджено відповідне повідомлення про підозру ОСОБА_6 , яке вручено останньому у той ж день.

В обґрунтування внесеного клопотання старший слідчий ОСОБА_4 посилається на дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , а також на тяжкість злочину, у якому підозрюється останній, що обумовлює на думку сторони обвинувачення, ймовірність можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків, існування ризиків його можливого ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного пливу на свідків, перешкоджання досудовому розслідуванню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

У свою чергу, захисником ОСОБА_5 в судовому засіданні подано та підтримано письмове клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, мотивуючи його, зокрема, відсутністю підстав застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши в судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 на підтримку внесених сторонами клопотань, з`ясувавши позицію підозрюваного ОСОБА_6 , який підтримав клопотання захисника та заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, дослідивши матеріали внесеного клопотання та вивчивши додатково надані стороною захисту відповідні документи, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження, наряду із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, виключення можливості використання до жодної особи необґрунтованого процесуального примусу та обов`язковість застосування до кожного учасника кримінального провадження лише належної правової процедури, а за ст.7 цього Кодексу, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність судового провадження.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.9 КПК України, суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інша службова особа органів державної влади під час кримінального провадження зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а прокурору, керівнику органу досудового розслідування, слідчому належить всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію та майновий стан; наявність судимостей та дотримання попередньо застосованих запобіжних заходів у випадку їх застосування; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; розмір завданої майнової шкоди або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За ч.1 ст.94 зазначеного Кодексу, слідчий суддя, суд оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись при цьому законом, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
В силу ч.ч.1, 2 ст.194 вказаного Кодексу, під час розгляду клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх означених обставин.
При розгляді та вирішенні по суті внесеного клопотання, слідчий суддя окрім наведених вище положень кримінального процесуального закону, виходить також з приписів ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини, ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права на свободу й особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках, за встановленою процедурою.

Наряду з означеним, слідчий суддя при розв`язанні питання щодо доцільності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ураховує положення ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, за якими принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права, а верховенство право є складовою частиною справедливого судового розгляду, за яким має відбуватися розгляд питання про тримання під вартою із забезпеченням змагальності та дотриманням рівності процесуальних засобів сторін (п.п.41-43, 59-64 рішення у справі «Єлоєв проти України», п.47-50 рішення у справі «Сергей Волосюк проти України», п.70 рішення у справі «Руденко проти України»).
Так, при оцінці обґрунтованості підозри, слідчий суддя виходить з практики ЄСПЛ, за якою термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, але така підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, що є метою гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, а за відсутністю обґрунтованої підозри особу за жодних обставин не може бути затримано або взято під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (п.175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
За матеріалами клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконного придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, за який визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Як слідує з матеріалів розглядуваного клопотання, підозра в інкримінованому ОСОБА_6 злочину обґрунтовується (з клопотання): протоколом огляду місця від 01.03.2020 року, протоколом огляду речових доказів, протоколом огляду предметів мобільного телефону, який був наданий підозрюваним для огляду наявної на ньому інформації, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 висновком експерта №611-Х від 28.04.2020 року, долученими до матеріалів кримінального провадження речовими доказами, іншими матеріалами досудового розслідування.
Проте, перевіряючи наведені докази на предмет вагомості обґрунтування підозри в силу положень ст.ст.17, 94, 178 КПК України, слідчий суддя, проаналізувавши їх в межах розглядуваного клопотання у світлі практики ЄСПЛ, доходить висновку про необґрунтованість станом на теперішній час висунутої ОСОБА_6 підозри, що унеможливлює застосування до останнього будь-якого запобіжного заходу та виключає можливість задоволення зазначеного клопотання сторони обвинувачення, з огляду на нижчевикладене.
Так, додані до матеріалів клопотання протокол огляду місцевості від 01.03.2020 року приміщення торгового центру «Аврора», розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Семена Палія 125-Б; протокол огляду місця події від 01.03.2020 року квартири АДРЕСА_3 , не можуть бути визнані допустимими в межах розглядуваного клопотання, оскільки з огляду на наявні в розпорядженні суду матеріали, означені слідчі дії проведені в порушення вимог ст.ст.233-237 КПК України, - без відповідних ухвал слідчого судді або відомостей про звернення до слідчого судді з клопотанням про визнання таких дій правомірними, а також без визначення конкретної встановленої законом винятковості випадку проведення таких слідчих дій без дозволу суду, що у свою чергу суперечить засадам недоторканості житла чи іншого володіння особи (ст.13 КПК).
Між тим, оцінюючи доданий до розглядуваного клопотання протокол огляду місцевості від 01.03.2020 року приміщення торгового центру «Аврора», розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Семена Палія 125-Б, на предмет вагомості та допустимості, слідчий суддя дійшов наступного.
Як слідує з означеного протоколу огляду місцевості, в отриманому у відділенні «Нової пошти» пакунку, який в присутності працівників поліції за їх вимогою відкрив ОСОБА_11 , виявлено жіночі джинсові шорти, в правому кармані яких працівниками поліції виявлено прозорий поліетиленовий пакет із гранульованою речовиною блакитного кольору.
За наведених обставин слід дійти висновку про те, що проведений органами досудового розслідування 01.03.2020 року огляд місцевості у контексті положень КПК України фактично був обшуком особи, який був оформлений всупереч вимогам закону та без роз`яснення відповідних прав фактично затриманій особі, що перебувала поряд з працівниками поліції з 11:50 до 14:52 годин, а також без оформлення відповідного протоколу її затримання (ст.ст.208-209 КПК), з огляду на що, за приписами ст.94 цього Кодексу і згідно до згаданих положень закону отримані внаслідок такої слідчої дії й за допомогою отриманої при цьому інформації докази (зокрема, подальше проведення експертизи вилученої речовини) неможливо визнати допустимими, а тому не можуть бути використані слідчим суддею при прийнятті позитивного для сторони обвинувачення рішення.

Разом із тим, змістовний аналіз матеріалів розглядуваного клопотання свідчить про те, що працівниками поліції всупереч положенням ст.ст.20, 48, 52 КПК України на час проведення відповідних слідчих (розшукових) дій за участю підозрюваного ОСОБА_12 , не роз`яснено останньому про його права та не забезпечено право на правову допомогу, а відтак додані до клопотання заяви вказаного підозрюваного від невизначеної дати та від 01.03.2020 року щодо відсутності заперечень на проведення огляду квартири АДРЕСА_3 , не надають слідчому судді достатніх підстав вважати, що останній був здатен усвідомлювати правові наслідки такої згоди.
Аналогічних правових позицій дійшов Касаційний кримінальний суд Верховного Суду в справах №755/6685/17 (постанова від 13.02.2020 року), № 662/1113/15 (постанова від 22.05.2018 року), №740/5066/15-к (постанова від 07.06.2018 року), № 159/451/16-к (постанова від 12.02.2019 року).
Наряду з викладеним, зі змісту доданого до матеріалів клопотання протоколу допиту ОСОБА_11 від 07.03.2020 року, ОСОБА_6 та вказану особу було затримано працівниками поліції.

Втім, частиною ч.5 ст.208 КПК України регламентовано, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, який підписується особою, яка його склала, і затриманим.

Однак, як зазначалось вище матеріали внесеного до суду клопотання взагалі не містять відповідних відомостей щодо оформлення уповноваженою службовою особою будь-яких процесуальних документів за фактами затримання вказаних осіб, що у свою чергу свідчить про обмеження права цих осіб на свободу і особисту недоторканість за ст.5 Європейської Конвенції з прав людини та суперечить встановленим ст.ст.208-210 КПК України вимогам.

Наведені обставини у контексті неодноразово застосованої Європейським Судом з прав людини концепції «плодів отруєного дерева» (зокрема, рішення ЄСПЛ від 20.04.2015 року у справі «Яременко проти України»), перешкоджають слідчому судді, як особі, уповноваженій законом на здійснення судового контролю у кримінальному провадженні, пересвідчитися у дотриманні органом досудового розслідування перелічених вище положень кримінального процесуального закону, а додані до внесеного клопотання відповідні матеріали в межах його розгляду неможливо визнати такими, що відповідають вимогам належності й допустимості доказів у кримінальному провадженні.

Сукупність наведених обставин надають слідчому судді достатні підстави для висновку про те, що означені докази, покладені стороною обвинувачення в обґрунтування висунутої ОСОБА_6 підозри, не доводять й не здатні об`єктивно переконати суддю чи неупередженого спостерігача у причетності вказаної особи до скоєння інкримінованого діяння, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а відтак перевірка слідчим суддею в порядку судового контролю існування наведених у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, - уявляється недоцільною.
Отже, приймаючи до уваги викладене, слідчий суддя доходить висновку про залишення клопотання слідчого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст.ст.2-3, 7-9, 17, 20, 22, 26, 177-178, 183-184, 193-194, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 12.05.2020 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні за №0000670 від 01.03.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а також клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - залишити без задоволення.
Копії ухвали надати заінтересованим особам.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1