Справа № 442/564/19
Провадження № 1-кп/442/47/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001228 від 06.06.2018 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 07.12.2012 вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років 6 місяців,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 06.06.2018 в період часу з 15 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., він, перебуваючи по вул. Самбірська в м. Дрогобичі біля будинку № 94, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав при невстановлених слідством обставинах належний ОСОБА_6 гаманець, вартістю 80 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 гривень, золотий хрестик вагою 1, 6 грам вартістю 1664 гривні та офіційні документи, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2244 гривні.
Таким чином, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_3 повторно таємно викрав чуже майно (крадіжка), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім цього ОСОБА_3 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що 05.06.2018 в період часу з 15 год. 00 хв. по 00 год. 20 хв., він, перебуваючи по вул. Самбірській в м. Дрогобич Львівської області біля будинку № 94, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, привласнив при невстановлених слідством обставинах банківську карту банку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на імя ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Вольксваген Т4», посвідчення водія, видане на імя ОСОБА_6 , та пенсійне посвідчення, видане на імя ОСОБА_6 які знаходились в раніше викраденому ним гаманці.
Таким чином, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_3 привласнив офіційні документи з корисливих мотивів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що в період часу з 00:20 год. по 00:55 год. 06.06.2018 він, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, використовуючи раніше викрадену (привласнену) ним банківську картку банку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на імя ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно таємно викрав через банкомати банків АТ «Кредобанк» та АТ «ПриватБанк», що розташовані за адресою: м. Дрогобич, вул. Самбірська, ввівши в даних банкоматах код доступу, який він дізнався із клаптика паперу, який знаходився у викраденому ним раніше в ОСОБА_6 гаманці, в період часу з 00:22 год. по 00:54 год. 06.06.2018 трьома банківськими операціями зняв 3000 гривень з банкомату, який належить «ПриватБанку», що розташований по вул. Самбірській в м. Дрогобич та за допомогою 23 ох банківських операцій зняв 19 400 гривень з банкомату, що належить банку «Кредобанк», що розташований по вул. Самбірській в м. Дрогобич, тим самим вчинив таємне викрадення майна, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 22 400 гривень.
Таким чином, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_3 повторно таємно викрав чуже майно (крадіжка), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень не визнав. Дав показання суду про те, що 05.06.2018 відпочивали зі знайомим ОСОБА_8 біля будинку, смажили шашлик. В годині 17 18 підійшов до них ОСОБА_9 , запропонував купити пиво. Погодились, пішли в магазин разом. На лавці сиділи і розпивали пиво орієнтовно в годині 19 20 вечора. Категорично заперечує свою причетність до викрадення гаманця потерпілого. Стверджує, що на фото з банкоматів не він. Щодо проведення портретної експертизи, категорично не погоджується добровільно надати в розпорядження суду та експерта свої фото.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 7 КПК України закріплено загальні засади кримінального судочинства, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Відповідно до вимог ст.. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Одночасно під час розгляду кримінального провадження суд зобовязаний забезпечити презумпцію невинуватості і реалізацію особою права на справедливий судовий розгляд, що регламентовано ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). А тому судом, на виконання вимог ч.1 ст.22 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом, створено всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
В межах розгляду даного кримінального провадження, на підтвердження вини ОСОБА_3 , стороною обвинувачення було надано суду для дослідження докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності як кожен окремо, так і у взаємозвязку для ухвалення даного процесуального рішення, а саме:
показання потерпілого ОСОБА_6 про те, що 05.06.2018 о 14 год.45 хв. Він йшов на обід. Обвинувачений разом з ОСОБА_10 сиділи біля будинку, попросили його купити пиво. Погодився, купив пиво в магазині «Родзинка», який знаходиться орієнтовно в метрах 50 від будинку, за гроші, які були в кишені окремо. Просидів з ними на лавці хвилин 10. Коли виходив з магазину, гаманець точно був. Більше нікуди не заходив. Зайшовши додому, виявив відсутність гаманця, в якому були кредитна картка, 500 гривень, пенсійна картка, техпаспорт, посвідчення водія, золотий хрестик. Повернувся до них, запитав про гаманець, однак останні заперечили свою причетність до його зникнення. О 23.40 прийшло смс повідомлення, що з картки знімають кошти. Знімали у Кредобанку та Приватбанку, всього 24 тис. грн. Написав заяву в поліцію. Згодом слідчий ОСОБА_11 показав йому фото з банкоматів, на яких він впізнав ОСОБА_3 . Думає, що обвинувачений його гаманцем заволодів, коли вони сиділи за столиком, гаманець був у задній кишені спортивних штанів саме зі сторони, де сидів ОСОБА_3 зліва. В гаманці була картка з записаним кодом, що і дало можливість зняти з кредитки кошти. На початку обвинувачений визнавав, що це від зняв кошти, обіцяв їх повернути, згодом почав заперечувати свою причетність. Через 3 місяця працівник заправки WOG по вул. Самбірська повернув потерпілому права, пояснивши, що знайшов їх біля пятиповерхового будинку під лавкою на вул. Самбірська. Доповнив, що коли прийшло СМС про зняття готівки, вони з сином побігли до банкомату, але вже нікого біля банкомату не було. Він викликав поліцію;
показаннями свідка ОСОБА_12 , який є сином потерпілого, про те, що 05.06.2018 він був в гаражі, ремонтував машину, батько пішов додому на обід. Повернувся він орієнтовно о 16.00 год, і запитав, чи не залишав, часом, в гаражі гаманець. Коли свідок повернувся додому, почав подавати сигнал батьків телефон. Задзвонили з Приватбанку, запитали, чи то батько знімав кошти. Пробігли з батьком до банкомату, однак, там вже нікого не було. Тому пішли на заправку, викликали поліцію. Через тижня 2-3, коли повертався з гаража, зустрів ОСОБА_10 з обвинуваченим. ОСОБА_3 сказав, що можна вирішити питання про повернення коштів, а про документи, 500 грн. і золотий хрестик свідок можу забути. Якщо батько забере заяву, він погоджується поїхати на заробітки відпрацювати. Працівник з заправки, якого свідок знав візуально і він мав його номер телефону, перетелефонував, сказав, що знайшов права його батька під столом біля пятиповерхового будинку на вул. Самбірська, повернув права свідку;
показаннями свідка ОСОБА_13 , сина потерпілого, який суду пояснив, що орієнтовно в листопаді 2018 йому зі слів батька стало відомо, що ОСОБА_3 міг викрасти його гаманець. Розмовляв з обвинуваченим особисто, останній свою вину заперечував. Батько показував йому фото в мобільному телефоні особи, яка знімала кошти обвинуваченого. ОСОБА_3 живе в сусідньому з їхньою квартирою підїзді.
допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які є відповідальними працівниками банків АТ «Кредобанк» та АТ «Приватбанк» відповідно, дали суду аналогічні показання про механізм зняття готівки з банкоматів та механізм фотографування. Зокрема, свідок ОСОБА_15 пояснив, що якщо є зазначений номер картки, це однозначно автоматично робиться фото особи, і , відповідно, є підтвердженням використання особою з фото конкретної картки. На фото зазначається номер картки, дата, година. Якщо не зазначено на фото номера картки фото випадкове. Свідки повідомили про наявність залежно від операцій обовязкових точок фотографування. Свідок ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили надання в розпорядження слідства в межах даного кримінального провадження СД дисків з фотознімками на виконання вимог ухвали слідчого судді;
допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , який є сусідом потерпілого і товаришем обвинуваченого, дав суду показання про те, що орієнтовно о 19 20 годині 06.06.2018 сиділи з ОСОБА_17 на лавочці біля будинку між 6 та 7 підїздами, пили пиво, відпочивали після робочого дня. Підійшов потерпілий, запропонував купити їм пиво. Вони погодились. В магазин ходили втрьох. За пиво розрахувався ОСОБА_9 готівкою. Пам`ятає, що гроші він витягнув з правої кишені, не з гаманця. ОСОБА_18 у потерпілого в той вечір він не бачив. Після того, як потерпілий пішов додому, телефонував на мобільний свідка і питав, чи не бачили вони гаманець. Обдивились з ОСОБА_19 все навколо, гаманець не знайшли. Згодом слідчий в поліції показував фото, на якому свідок впізнав обвинуваченого. Слідчий пояснив, що це та особа, яка знімала кошти з банкомату. Памятає, що з ОСОБА_19 , обвинуваченим, у цей день був до 23 год. Розмови з ОСОБА_20 про гаманець не було. Про крадіжку взнав десь через 4-5 місяців, коли його викликали в поліцію Заперечив показання потерпілого про те, що події мали місце в обід, бо в цей час був на роботі в с. Старе Село. Стверджує, що події мали місце орієнтовно о 20 год;
допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , який є знайомим потерпілого, дав суду показання про те, що орієнтовно на початку червня 2018 до них в гараж прийшов потерпілий, який перед тим зичив у нього гроші, витягнув з гаманця 2 тис. 500 гривень, віддав. Сварився з ОСОБА_22 , щоб він не клав гаманець в задню кишеню штанів. Прийшов потерпілий зранку, десь о 10 10.30 год. пішов, а орієнтовно о 16 год. вже повернувся і шукав гаманець, запитував, чи не залишив його в них;
допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 , який є знайомим потерпілого, дав суду показання про те, що точної дати, в яку відбувалися події, пригадати не може, памята лише, що це був початок червня. Кіт ОСОБА_24 прийшов до обіду в гараж кооперативу «Газовик», віддав гроші. Після обіду або на наступний день, точно пригадати не може, потерпілий повідомив, що в нього пропали кредитна картка, права, техпаспорт на автомобіль. Через декілька дні показував фото особи, яка з банкомату крала гроші. З його слів, сидів з обвинуваченим, пив пиво, після чого гаманець і пропав;
Разом з тим, за ініціативою сторін кримінального провадження в судовому засіданні досліджені наступні докази:
- рапорт о/ч Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області (ЄО № 6487 від 06.06.2018) про реєстрацію 06.06.2018 об 01 год. 33 хв. телефонного повідомлення з служби 102 від ОСОБА_6 про те, що 06.06.2018 о 01 год. 32 хв. невідомі особи зняли з картки гроші, а біля 15 год. 05.06.2018 у нього викрали портмоне чорного кольору, в якому були пенсійна і банківська картки, водійські права, техпаспорт, золотий хрестик, гроші в сумі 500 грн. (а.с. 179);
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження № 0001228, правова кваліфікація ч. 1 ст. 185 ( відомості внесено 06.06.2018 о 10 год. 40 хв.) ( а.с. 180);
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України за №0001228 від 06.06.2018; 31.10.2018 о 19:36:08 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України; 31.10.2018 о 19:40:50 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України(а.с.176-178);

- рапорт слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_25 від 31.10.2018, згідно якого в межах кримінального провадження № 0001228 від 06.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України встановлено, що ОСОБА_26 , перебуваючи по вул. Самбірська в м. Дрогобич, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення шляхом вільного доступу повторно таємно при невстановлених слідством обставинах викрав у потерпілого ОСОБА_6 гаманець вартістю 80 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 грн, золотий хрестик, банківська карта та офіційні документи потерпілого (а.с. 182);

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.10.2018 19:46 год. в межах кримінального провадження № 0002287, правова кваліфікація ч. 1 ст. 357 КК України (а.с. 183);

- постанову слідчого про зміну кваліфікації кримінального провадження від 17.10.2018, згідно якої перекваліфіковано ознаки кримінального правопорушення з ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України. Відомості про прийняте рішення внесено до ЄРДР(а.с.143);

- постанову прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 31.10.2018, згідно якої матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001228 від 06.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0002287 від 31.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002288 від 31.10.2018 об`єднано в одне провадження та зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001228 (а.с.144-145);

- повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 31.10.2018, відповідно до якого ОСОБА_26 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України

(а.с.173-174);

- розписка ОСОБА_26 про повідомлення про підозру, відповідно до якої, ОСОБА_26 повідомлено про підозру та вручено пам`ятку про процесуальні права і обов`язки 31.10.2018 о 17 год.45 хв. (а.с.175);

- ухвала слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду від 12.12.2018, згідно якої обвинувальний акт від 31.10.2018 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001228 від 06.06.2018 по обвинуваченню ОСОБА_26 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України повернуто прокурору Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , зобовязано прокурора усунути виявлені недоліки (в обвинувальному акті прізвище обвинуваченого зазначено « ОСОБА_27 », в той час як дійсне прізвище особи « ОСОБА_20 ») у розумний строк з дня отримання ним обвинувального акту (а.с. 184 185);

- доручення т.в.о. заступника начальника СВ Дрогобицького відділу поліції ОСОБА_28 про проведення досудового розслідування від 15.01.2019 (а.с. 191);

- повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 22.01.2019, відповідно до якого ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України із зауваженнями захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про вручення його підзахисному нової підозри поза межами строків досудового розслідування (а.с.192-194);

- розписка ОСОБА_3 про отримання повідомлення про підозру, відповідно до якої ОСОБА_3 повідомлено про підозру та вручено пам`ятку про процесуальні права і обов`язки 22.01.2019 о 16 год.30 хв. із зауваженнями захисника- адвоката ОСОБА_7 (а.с.194);

- ухвала слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2018, згідно якої слідчому надано тимчасовий доступ до документів (в тому числі електронних), зокрема фотознімків особи, яка знімала грошові кошти з банківської карти № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_29 , через банкомат «Кредобанку», що знаходиться по вул. Самбірська в м. Дрогобич Львівської області, за період часу з 00:22 год. по 01:27 год. 06.06.2018 та за період часу з 15:23 год. По 15:25 год. 06.06.2018, які перебувають у володінні ПАТ «Кредобанк» (а.с.112 113);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 24.07.2018, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді від 25.06.2018 слідчий ознайомився та вилучив СД диск з фотознімками зняття грошових коштів (проведення банківських операцій) із банківської карти, яка належить ОСОБА_29 в період часу з 00:22 год. по 01:27 год. 06.06.2018 (а.с. 115-118);
-опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді та СД диск, на якому містяться фотознімки проведення банківських операцій з банківською картою, яка належить ОСОБА_29 за період часу з 00:22 год. по 1:27 год. 06.06.2018 (кримінальне провадження № 0001228 від 06.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України) (а.с. 118 119);
- постанова про визнання речовими доказами від 24.07.2018, згідно якої СД - диск з фотознімками особи, яка здійснювала банківські операції з банківською картою № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_29 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та долучено до матеріалів кримінального провадження(а.с.120-123);
- протокол огляду речей і документів від 25.07.2018, згідно якого проводився огляд СД диска обємом 700 мб., потерпілому було запропоновано переглянути всі фотознімки. Зі слів ОСОБА_29 на фотознімках 00351401 та 00410921 він по зовнішніх ознаках впізнає ОСОБА_26 (а.с.121- 123);
- ухвала слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.07.2018, згідно якої задоволено клопотання слідчого та надано тимчасовий доступ до банківських документів, а саме: щодо руху коштів по картковому рахунку за платіжною карткою № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_29 з інформацією щодо реквізиту рахунку, місць отримання та зняття грошових коштів; фотознімків з камер спостереження з банкомату, який належить банку ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходиться в м. Дрогобичі в момент здійснення операцій по зняттю грошових коштів 06.06.2018 за період часу з 00:22 год. по 00:24 год. та з 15:23 год. по 15:24 год. з можливістю їх вилучення (а.с.127);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 25.09.2018, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді від 12.07.2018 слідчий ознайомився та вилучив СД диск із інформацією, зазначеною в ухвалі (а.с. 130-134);
- опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді 25.09.2018у м. Львів, згідно якого вилучався СД диск з інформацією, зазначеною в ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду від 12.07.2018 та сам СД диск з фотографіями особи, яка знімала грошові кошти з банківської карти № НОМЕР_1 та рух коштів по вищевказаній банківській карті (по кримінальному провадженню № 0001228 від 06.06.2018) (а.с. 133-134);
- постанову про визнання речовими доказами від 25.09.2018, згідно якої СД диск з довідкою про рух коштів з банківської карти № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_29 та фотознімками особи, яка здійснювала банківські операції з банківською картою № НОМЕР_1 за допомогою банкомату, який належить банку «Приватбанк» - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.135);
- протокол огляду речей і документів від 25.09.2018, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 на пред`явлених фотознімках впізнав ОСОБА_26 , який здійснює банківські операції з банківською карточкою № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_29 за допомогою банкомату CALV7336 (а.с.136-138);

Також судом за клопотанням сторони обвинувачення в судовому засіданні проглянуто та проаналізовано СД диск з фотознімками зняття грошових коштів (проведення банківських операцій) із банківської карти, яка належить ОСОБА_29 в період часу 00:22 год. по 01:27 год. 06.06.2018 (а.с. 115-118); СД диск з інформацією, зазначеною в ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду від 12.07.2018 та сам СД диск з фотографіями особи, яка знімала грошові кошти з банківської карти № НОМЕР_1 та рух коштів по вищевказаній банківській карті (по кримінальному провадженню № 0001228 від 06.06.2018) (а.с. 133-134); та СД диск з 10 файлами, наданий в розпорядження суду та долучений до матеріалів кримінального провадження потерпілим.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку, крім іншого, повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, коли в ході судового розгляду винність обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення доведена. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 91 КПК України наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Обєктивна сторона злочину ст. 185 включає такі ознаки: дію (таємне, незаконне, безоплатне, поза волею власника вилучення чужого майна); наслідок, який полягає у переході чужого майна до володіння чи розпорядження іншої особи; причинний звязок між дією та наслідком; спосіб вчинення злочину. Що характеризується таємністю.
Субєктивна сторона ст. 185 КК України характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. При цьому останній означає, що винний, викрадаючи чуже майно, прагне одержати у звязку із цим матеріальні блага для себе та інших, уникнути матеріальних витрат чи обовязків, досягти іншої матеріальної мети.
Кваліфікуючою ознакою злочину (ч. 2 ст. 185 КК) є вчинення його, в даному випадку, повторно.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють обєктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його субєктивну сторону.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту в межах даного кримінального провадження, ОСОБА_3 стороною обвинувачення обвинувачується в тому, що 05.06.2018 в період часу з 15 год. 00 хв. по 00 год. 20 хв., він, перебуваючи по вул. Самбірській в м. Дрогобич Львівської області біля будинку № 94, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, привласнив при невстановлених слідством обставинах банківську карту банку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім.я ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки « Вольксваген Т4», посвідчення водія, видане на імя ОСОБА_6 , які знаходились в раніше викраденому ним гаманці.
Разом з тим, як зазначено в обвинувальному акті, сам гаманець ОСОБА_3 у потерпілого ОСОБА_30 викрав 06.06.2018 в період часу з 15 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.
По епізоду викрадення коштів з банківської карти потерпілого діяння мало місце в період часу з 00:20 год. по 00:55 год. 06.06.2018, хоча, як зазначено в обвинувальному акті, сама банківська карта також знаходилася в гаманці, який у потерпілого обвинуваченим було викрадено лише в період часу з 15 год. 00 хв по 20 год. 00 хв 06.06.2018 року.
Крім цього, стороною обвинувачення ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - привласнення при невстановлених слідством обставинах банківської карти банку АТ «Приватбанк», виданої на імя ОСОБА_6 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Вольксваген Т4»; посвідчення водія, видане на імя ОСОБА_6 та пенсійне посвідчення, видане на імя ОСОБА_6 .
В обвинувальному акті зазначено, що вищеперечислені документи знаходились у викраденому в потерпілого гаманці. Знову ж таки, документи обвинуваченим, як вказано в обвинувальному акті, були викрадені 05.06.2018 в період часу з 15 год. 00 хв. по 00 год. 20 хв. , а сам гаманець був викрадений 06.06.2018 з 15 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.
Отже, обвинувальний містить суттєві розбіжності щодо часу вчинення кримінальних павопорушень, які стороною обвинувачення під час розгляду даного кримінального провадження усунуту не було.
Також в обвинувальному акті не конкретизовано місце вчинення кримінального правопорушення в частині знаття коштів з банкоматів АТ «Кредобанк» та АТ «Приватбанк» ( не зазначено номер будівлі, в якій розташовано банкомати, а вказано лише вул.. Самбірську у м. Дрогобич Львівської області.
Крім цього, жодними належними та допустимими доказами стороною обвинувачення не доведено прямого умислу ОСОБА_3 на заволодіння документами потерпілого, що унеможливлює кваліфікацію дій обвинуваченого окремо за ч. 1 ст. 357 КК України.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Частиною 1 ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобовязаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Натомість, як вбачається з матеріалів кримінального провадження згідно витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань епізод за ч. 1 ст. 357 КК України в межах кримінального провадження № 0002287 зареєстровано 31.10.2018 о 19 год. 36 хв. ; епізод за ч. 2 ст. 185 КК України в межах кримінального провадження 0002288 зареєстровано 31.10.2018 о 17 год. 45 хв., а повідомлення про підозру обвинуваченому по даних епізодах вручено 31.10.2018 о 17 год. 45хв., тобто фактично до внесення відомостей до ЄРДР.
Вищевказані дії органу досудового розслідування вказують на грубе порушення вимог КПК України, що судом при винесенні вироку у даній справі проігноровано бути не може.
Обовязковим критерієм допустимості доказі є спосіб їх одержання, що ґрунтується на дотриманні визначеного законом порядку. Порушення такого порядку є безумовною перешкодою для використання доказів на підтвердження винуватості особи у вчиненні злочину. Адже, згідно з частиною третьою статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Частина перша статті 87 КПК України визначає обов`язок суду визнати недопустимими докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Це положення надає суду дискреційні повноваження стосовно визначення того, чи є відповідні порушення істотними. Частина друга цієї ж статті містить перелік порушень, які законодавець у будь-якому разі вважає істотними порушенням прав людини та основоположних свобод. Зокрема в пункті 1 цього положення закон визнає істотним порушенням здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу.
Відповідно до сформованої практикою ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 5052 рішення у справі «Шабельник проти України (№2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№2)»).
Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, коли одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом
Докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом (Рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 року по справі № 42310/04 «Нечипорук і Йокало проти України»).
Через істотні порушення органом досудового розслідування встановленого порядку одержання доказів, а саме: вчинення дії поза межами строку, встановленого ухвалою слідчого судді від 12.07.2018, судом не можуть бути взяті до уваги СД диск з інформацією ПАТ КБ «Приватбанк» з фотознімками особи та рухом коштів по банківській карті № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_6 і, відповідно протокол тимчасового доступу до речей і документів від 25.09.2018, опис речей і документів, вилучених на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді; протокол огляду речей і документів від 25.09.2018 з додатками, постанову слідчого від 25.09.2018 про визнання речовими доказами СД диску з інформацією ПАТ КБ «Приватбанк».
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до положень статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуального рішення, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
А тому вищеперечислені докази слід визнати очевидно недопустимими та не брати до уваги при прийнятті судового рішення в межах даного кримінального провадження.
Вказана обставина, а також категорична відмова обвинуваченого надати в розпорядження суду, і, відповідно, в подальшому експерта, свої фото для порівняння, стала підставою для відмови в задоволенні клопотання потерпілого про призначення в межах розгляду даного кримінального провадження портретної експертизи.
Судом не береться до уваги покликання прокурора на те, що обвинувачений під час досудового розслідування визнавав, що на фотознімках з СД дисків, влучених з банків зображений саме він, оскільки відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо та не може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, а згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав у судовому засіданні або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.
Не може бути проігнорована судом та мусить бути взята до уваги при винесенні судового рішення і наступна обставина: як вбачається з досліджених наданих в розпорядження суду матеріалів кримінального провадження, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 12.12.2018 обвинувальний акт від 31.10.2018 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001228 від 06.06.2018 по обвинуваченню ОСОБА_26 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України повернуто прокурору Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , зобовязаено його усунути виявлені недоліки ( в обвинувальному акті прізвище обвинуваченого зазначено « ОСОБА_27 », в той час як дійсне прізвище особи « ОСОБА_20 ») (а.с. 184 185).

15.01.2019 т.в.о. заступника начальника СВ Дрогобицького відділу поліції ОСОБА_31 дано доручення про проведення досудового розслідування від 15.01.2019 (а.с. 191).

Разом з тим, повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 , відповідно до якої він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, вручено 22.01.2019, тобто поза межами досудового розслідування, яке було завершено 31.10.2018 і фактично не відновлювалося. На дану обставину звертав увагу захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , про що ним було зроблено письмове зауваження (а.с.192-194);

Крім цього, в межах даного кримінального провадження органом досудового розслідування при визначенні матеріальної шкоди ( за виключенням суми коштів, знятих з банківської карти потерпілого), а саме: вартості викраденого гаманця та золотого хрестика не проведено експертизи, що в даному випадку є грубим порушенням вимог п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України (підстави проведення експертизи), згідно якої слідчий або прокурор зобовязані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документів, що підтверджують розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням. Натомість вартість гаманця визначалася на підставі довідки ФОП ОСОБА_32 про вартість майна (а.с. 140), а вартість 1 грама золоnа на підставі відомостей, отриманих від ФОП ОСОБА_33 (допис зроблено підприємцем на запиті слідчого, та завірено печаткою (а.с. 141).
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обєктивним є рішення, ухвалене судом на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.. 94 цього кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критеріями доведеності «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних пезумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», « Нечипорук і Йонкало проти України»).
Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і обктивного дослідчення обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обоов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу (обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні) та належність та допустимість доказів покладається на слідчого, прокурора. Отже, саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.
Згідно вимог ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1)вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється у випадку встановлення судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пп. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Отже, на думку суду, належними та допустимими доказами стороною обвинувачення не доведено вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України. Жоден з перевірених судом доказів не підтверджує вчинення ним вищевказаних кримінальних правопорушень, інкримінованих стороною обвинувачення, поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи вищенаведене, оцінюючи в сукупності всі досліджені під час судового розгляду докази з точки зору їх належності, допустимості , достовірності та взаємозвязку, і, приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно, без сумніву, доводили вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, стороною обвинувачення в розпорядження суду надано не було, суд вважає, що предявлене ОСОБА_3 обвинувачення не доведено в судовому засіданні, а всі припущення і сумніви слід тлумачити на його користь. А тому суд приходить до висновку, що вчинення ОСОБА_3 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України не доведено, тому він підлягає виправданню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
При таких обставинах позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином слід залишити без розгляду (ч. 3 ст. 129 КПК України).
Запобіжний захід обвинуваченому на час даного судового розгляду не обирався.

З речовими доказами слід вчинити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 366-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати невинуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у звязку з недоведеність вчинення обвинуваченим вказаних кримінальних правопорушень.

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.
Речовий доказ: СД диск із фотознімками особи, яка здійснювала банківські операції з банківською картою НОМЕР_1 (а.с. 120) та СД диск з довідкою про рух коштів з банківської карти № НОМЕР_1 та фотознімками особи, яка здійснювала банківські операції з вказаною картою ( а.с. 135), - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1