Провадження № 1-кс/947/3201/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000162, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.197-1 ч.1,ст.358 ч.1,ст.365-2 ч.1КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що 01.11.2017 державний реєстратор КП «Регіональний центр державної реєстрації речових прав на нерухоме майно» ОСОБА_5 вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0,1 га з кадастровим номером :41:004:0012, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за гр. ОСОБА_6 на підставі рішення Одеської міської ради № 3940-VI від 09.10.2013.

Так, у ході досудового слідства встановлено, що 09.10.2013 головою Одеської міської ради ОСОБА_7 підписано рішення № 3940-VI, згідно якого Одеська міська рада передає у власність фізичній особі підприємцю ОСОБА_8 земельну ділянку несільськогосподарського призначення з кадастровим номером :18:011:0014, загальною площею 0,6800 га, за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , для експлуатації нежитлових будівель з офісними та складськими приміщеннями, загальною вартістю 2 186 080 грн.

Таким чином, рішення Одеської міської ради № 3940-VI від 09.10.2013 не стосується земельної ділянки з кадастровим номером :41:004:0012, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а тому державну реєстрацію права власності вчинено протиправно

Враховуючи вищезазначене, на теперішній час виникла необхідність у забезпеченні заходу кримінального провадження, такого як накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,1 га за кадастровим номером :41:004:0012, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою уникнення розкрадання комунального майна, його реалізації іншим особам, що в подальшому потягне за собою тривалий ланцюг оскаржуваних правочинів, та фактично унеможливить встановлення об`єктивної істини за кримінальним провадженням.

Таким чином, оскільки на теперішній час у органів досудового слідства є підстави вважати, що вказана земельна ділянка є предметом злочину, на яке було спрямовано злочинний умисел, вона має значення речового доказу по кримінальному провадженню, а також з метою запобігання її переоформлення, зміни цільового призначення, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання про арешт майна за її відсутності.

В зв`язку з відсутністю анкетних відомостей власника майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, обов`язок повідомлення такої особи про дату та час судового засідання покладався на слідчого. При цьому, згідно долучено слідчим рапорту вбачається, що встановити місцезнаходження такої особи не виявилося можливим.

Таким чином, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з долученого до клопотання рішення ОМР № 3940-VI від 09.10.2013 року про передачу у власність шляхом продажу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,6800 га, за адресою: АДРЕСА_4 , для експлуатації нежилих будівель з офісними та складськими приміщеннями, означене рішення стосувалося земельної ділянки з кадастровим номером :18:011:0014.
Між тим, згідно інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, саме вказане рішення стало підставою для реєстрації права власності земельної ділянки з кадастровим номером :41:004:0012 державним реєстратором ОСОБА_5 за громадянином ОСОБА_6 .
Викладені обставини свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.197-1 ч.1,ст.358 ч.1,ст.365-2 ч.1КК України, в зв`язку з чим, слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення існування обставини, передбаченої п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, земельна ділянка з кадастровим номером :41:004:0012 належала до моменту її ймовірного, згідно обставин даного клопотання, незаконного відчуження, до земель комунальної власності, що свідчить, що відносно такої земельної ділянки на теперішній час наявний суспільний інтерес, який зводиться до необхідності забезпечення повернення у власність міста Одеси вищевказаної земельної ділянки, у випадку підтвердження незаконності її вибуття з комунальної власності, що свідчить, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України).
Крім того, згідно поданого клопотання вбачається, що завданням застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є необхідність запобігання переоформленню земельної ділянки з кадастровим номером :41:004:0012, зміни її цільового призначення, а відтак в цілому забезпечення її збереження.
Згідно витягу з ЄРДР в рамках кримінального провадження № 0000162 вбачається, що дане кримінальне провадження фактично й розпочато за фактом можливого самовільного зайняття вищевказаної земельної ділянки, а відтак, оскільки остання відповідає критеріям речових доказів, так як відносно неї власне й здійснювалися можливі протиправні дії за обставинами, як вони викладені у даному клопотанні, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість доводів сторони обвинувачення в частині можливого досягнення завдання, для виконання якого сторона обвинувачення й звертається з вказаним клопотанням (п. 3 ч. 3 ст. 132 КПК України).
Викладені обставини у сукупності свідчать про доведення стороною обвинувачення підстав, мети та відповідного завдання застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що свідчить про відповідність такого клопотання вимогам ст. 171 КПК України.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на зазначену у клопотанні земельну ділянку, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
При цьому, враховуючи завдання арешту майна, а також відповідні положення ч. 11 ст. 170 КПК України, слідчий суддя з метою дієвості вказаного заходу забезпечення кримінального провадження приходить до переконання про необхідність накладення також заборони органам державної реєстрації прав, в тому числі нотаріусам, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії або інші дії, що стосуються зміни конфігурації, даних, форм власності, параметрів, цільового призначення вищевказаної земельної ділянки.

Таким чином, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000162, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.197-1 ч.1,ст.358 ч.1,ст.365-2 ч.1КК України задовольнити.
Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровими номером :41:004:0012, заборонивши органам державної реєстрації прав, в тому числі нотаріусам, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії або інші дії, що стосуються зміни конфігурації, даних, форм власності, параметрів, цільового призначення вищевказаної земельної ділянки.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1