ун. № 759/5505/20
пр. № 1-кп/759/886/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001175 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нова Прага Кіровоградської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 у невстановлений час та невстановленому місці вирішив придбати підроблений офіційний документ, а саме - посвідчення водія. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на підроблення офіційного документу, а саме - посвідчення водія, зателефонував до невстановленої особи та у ході розмови домовився про придбання посвідчення водія та оплату вартості підробленого водійського посвідчення. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , знаходячись у невстановленому місці, за допомогою персонального комп`ютера через Всесвітню мережу «Інтернет» надав невстановленій особі свої анкетні дані та фото з метою внесення їх до підробленого водійського посвідчення. Після цього, невстановлена особа, перебуваючи в невстановленому місці, в невстановлений час, внесла неправдиві відомості до посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 19.10.2018, виданого нібито на ім`я ОСОБА_3 . У невстановлений час невстановлена особа, у невстановленому місці, користуючись послугами ТОВ «Нова пошта», надіслала у невстановлене відділення в м. Києві посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 19.10.2018, виданого нібито на ім`я ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_3 отримав вищевказане посвідчення. Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1994 року № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке відповідно до п.п. 2.1 «а» та 2.4 Правил дорожнього руху України водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, залишив дане посвідчення в себе та в подальшому почав його використовувати для можливості керувати транспортними засобами.

Так, ОСОБА_3 27.02.2020 приблизно о 00 год. 15 хв., перебуваючи в автомобілі «Рено Логан», державний номерний знак НОМЕР_2 , а саме - у другій смузі руху, чим порушив вимоги ПДР України, внаслідок чого був затриманий працівниками патрульної поліції для складання адміністративного протоколу. Далі ОСОБА_3 , на законну вимогу працівників поліції надати документи, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 19.10.2018, виданого нібито на його ім`я, є підробленим, використав його, пред`явивши працівникам поліції та був викритий останніми. В подальшому вказане посвідчення водія було вилучено працівниками поліції. Відповідно до витягу з бази АРМОР посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 19.10.2018 видавалося на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочинів, пояснивши, що дійсно він з метою отримання підробного посвідчення водія зв`язався за наявним у нього номером телефону із невідомою особою, домовився про умови виготовлення такого посвідчення та після оплати вартості за допомогою мережі Інтернет, надіслав вказаній особі свою фотокартку та анкетні дані. Після цього у відділенні «Нової пошти» в м. Києві він отримав посвідчення водія НОМЕР_1 від 19.10.2018 на своє ім`я та почав його зберігати при собі. 27.02.2020 приблизно о 00 год. 15 хв. він, керуючи автомобілем «Рено Логан» державний номерний знак НОМЕР_2 , порушив вимоги ПДР України, у зв`язку із чим працівники поліції з метою оформлення відповідних документів попросили надати посвідчення водія. Він надав підроблене посвідчення, однак працівники поліції, перевіривши вказане посвідчення по базі, зрозуміли, що воно йому не видавалось, тому вилучили його.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_3 доведеною повністю, його дії судом кваліфікуються: ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки він вчинив пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою його використання підроблювачем; за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки він використав завідомо підроблений документ.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, дані про особу винного, який до кримінальної відповідальності притягається вперше, освіта середня, не працевлаштований, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, матеріальний стан обвинуваченого, враховуючи конкретні обставини вчинення злочинів, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 в умовах без ізоляції від суспільства і призначає йому покарання у виді штрафу в межах санкцій ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, остаточно визначивши покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 та ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за якими призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одну тисячу сто дев`яносто) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одну тисячу сто дев`яносто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 коп. витрат за проведення експертизи № 17-3/397 від 11.03.2020.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 19.10.2018, виданого на ім`я ОСОБА_3 , яке знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Святошинського УП Національної поліції в м. Києві, знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1