Справа №487/8661/19
Провадження №1-кс/487/321/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2020 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розташованого у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:
08.01.2020 р. до канцелярії суду надійшла скарга ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вимоги скарги мотивовані тим, що 06.06.2018 р. скаржник звернувся до військової прокуратури Миколаївського гарнізону з трьома письмовими заявами про вчинення кримінального злочину службовими особами Управління Служби безпеки України в Миколаївській області за ознаками злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст.364, ч.2 ст.382 КК України. У зв`язку з невнесенням зазначених вище відомостей до ЄРДР звернувся зі скаргою до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва та просив зобов`язати військового прокурора Миколаївського гарнізону внести викладені відомості до ЄРДР. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.11.2018 р. зобов`язано військового прокурора Миколаївського гарнізону забезпечити внесення відомостей, викладених в заяві від 06.06.2018 р., до ЄРДР. Вважає, що зазначена вище ухвала слідчого судді виконана не в повному обсязі, оскільки відомості до ЄРДР було внесено лише за ч.1 ст.365 КК України. При зверненні до 22.10.2019 р. до ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, із заявою про внесення до ЄРДР відомостей, викладених у заяві від 06.06.2018 р., за кваліфікацією за ч.5 ст. 191, ч.3 ст.364, ч.2 ст.382 КК України, отримав лист, яким було відмовлено. Вважаючи такі дії слідчого ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, безпідставними, незаконними та необґрунтованими, звернувся до слідчого судді з даною скаргою, в якій просив зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, внести до ЄРДР відомості, викладені у заявах від 06.06.2018 р.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, до судового засідання не з`явився, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

У відповідності до ч.1 ст. 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Законодавством передбачено, що бездіяльність слідчого, яка виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, заявник може оскаржити слідчому судді.
Разом з тим, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачає надходження заяви (повідомлення) саме про кримінальне правопорушення, а не про діяння, яке містить ознаки чи елементи злочину (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Окрім КПК України, нормативні засади, пов`язані із вчиненням зазначеної процесуальної дії, регламентовані Положенням про порядок ведення ЄРДР, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 N 139, прийнятим на виконання вимог КПК; Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1377 (Далі Інструкція).
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, до Реєстру вносяться відомості зокрема про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції, - «про наявність письмових заяв про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли до чергової частини органу поліції, та повідомлень, що надійшли усно, у яких наявні відомості, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО уповноважений працівник чергової частини доповідає начальникові слідчого підрозділу для внесення слідчими відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформує начальника органу поліції.
Про заяви і повідомлення, які надійшли до чергової частини органу поліції і в яких відсутні відомості, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, після їх реєстрації в журналі ЄО доповідається уповноваженим працівником чергової частини начальникові органу поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
У разі встановлення начальником органу поліції в заяві (повідомленні) відомостей, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, він за своєю резолюцією (не пізніше однієї доби з часу реєстрації заяви в журналі ЄО) повертає її (його) до чергової частини для негайної передачі начальнику слідчого підрозділу».
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Також, враховуючи положення статей 2 ч.1, 11 КК України, слідчий суддя вважає, що підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.
Як вбачається з матеріалів скарги 06.06.2018 р. ОСОБА_3 звернувся до військової прокуратури Миколаївського гарнізону з трьома письмовими заявами про вчинення службовими особами Управління Служби безпеки України в Миколаївській області кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст.364, ч.2 ст.382 КК України, що полягали у привласненні грошових коштів в сумі 16700 дол.США, на які було накладено арешт та які зберігались в УСБ України в Миколаївській області з 2009 р..
У зв`язку з невнесенням зазначених вище відомостей до ЄРДР 21.06.2018 р. скаржник звернувся зі скаргою до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва та просив зобов`язати військового прокурора Миколаївського гарнізону внести викладені відомості до ЄРДР.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.11.2018 р. зобов`язано військового прокурора Миколаївського гарнізону забезпечити внесення відомостей, викладених в заяві від 06.06.2018 р., до ЄРДР.
26.11.2018 р. до ЄРДР за №0000223 було внесено відомості з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.365 КК України та наступним формулюванням фабули: невстановлені службові особи УСБ України в Миколаївській області з перевищенням влади та наданих повноважень привласнили грошові кошти ОСОБА_3 у сумі 16700 дол.США, що завдало істотну шкоду охоронюваним законом правам, інтересам громадянина та, можливо, вчинили інші правопорушення.
22.10.2019 р. ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, із заявою про внесення до ЄРДР відомостей, викладених у заяві від 06.06.2018 р., за кваліфікацією за ч.5 ст. 191, ч.3 ст.364, ч.2 ст.382 КК України.
Листом слідчого Третього СВ СУ ТУ ДБР, розташованого в м.Миколаєві, ОСОБА_5 від 24.10.2019 р. №06.2/06.2/12200 скаржнику повідомлено про відсутність підстав для перекваліфікації кримінального правопорушення.
Як вбачається з тексту скарги та даних в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснень, останній фактично не погоджується з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, відомості про яке було внесено до ЄРДР, вважаючи, що викладені ним обставини породжують декілька самостійних складів злочинів.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Слідчий суддя критично ставиться на посилання ОСОБА_3 на те, що відомості до ЄРДР мають бути внесені з правовою кваліфікацію, вказаною саме ним у заявах від 06.06.2018р., оскільки саме уповноважена на внесення відомостей до ЄРДР, особа визначає попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Крім того, питання щодо внесення до ЄРДР відомостей, викладених у заявах ОСОБА_3 від 06.06.2018 р. вже було предметом розгляду слідчим суддею Центрального районного суду м.Миколаєва.
Посилання ОСОБА_3 на неправильність кваліфікації дій осіб за ч.1 ст.365КК України, як на підставу повторного внесення цих відомостей до ЄРДР, також є помилковими, оскільки досудове розслідування зазначеного вище кримінального правопорушення триває та кваліфікація протиправних дій може змінюватись під впливом виявлених обставин та доказів.
Таким чином слідчий суддя приходить до переконання, що відсутні підстави для повторного внесення відомостей, викладених в заявах ОСОБА_3 до ЄРДР та задоволення скарги.
Керуючись ст.ст.303-309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_6