Справа №766/753/20
н/п 1-кс/766/5586/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого 2-го відділу СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000059 від 06.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий 2-го відділу СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на об`єкти нерухомого майна за адресами :

1) АДРЕСА_1 вказана квартира відповідно до реєстру речових прав у частці 1 ціла перебуває у власності ОСОБА_4 , придбана 27.09.2019;

2) АДРЕСА_2 , квартира відповідно до реєстру речових прав у частці 1 ціла перебуває у власності ОСОБА_4 , придбана 04.04.2020 року, з метою подальшого забезпечення збереження майна, враховуючи можливість подальшого застосування конфіскації майна із позбавленням права на його відчуження, розпорядження та користування.

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що слідчим управлінням ГУНП в АР Крим та м. Севастополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000059 від 06.11.2017 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

Проведеним на даний час досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , за допомогою здійснення поштових відправлень ТОВ «Нова пошта» через термінал самообслуговування, збуває особливо небезпечні наркотичні засоби та психотропні речовини.

Так, ОСОБА_5 приймає замовлення особливо небезпечного наркотичного засобу через телеграм канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розрахунки здійснює у криптовалюті «біткоін» або через платіжний сервіс EasyPay, грошові кошти виводить через банківські картки, що зареєстровані на інших осіб. Також ОСОБА_5 є адміністратором сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якому здійснюється продаж психотропної речовини «сіль».

10.06.2020 в порядку ст.208 КПК України за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.15 п.11 ч.2 ст.115 КК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .

11.06.2020 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15 п.11 ч.2 ст.115, ч.2 ст.307 КК України, загальна кількість 24 кримінальних правопорушення.

10.06.2020 за місцем здійснення фасування наркотичних засобів ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області, проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено наступне майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувало в його володінні та користуванні:

- електронні ваги у кількості 3 штук;

- 11 згортків з кристалоподібною речовиною;

- zip-lock пакети у кількості 246 штук;

- рулон пузирчастої плівки;

- zip-lock пакет з кристалоподібною речовиною, приблизною вагою 153 грами;

- 6 згортків з невідомою речовиною;

- скотч;

- плівка чорного кольору.

11.06.2020, постановою слідчого, зазначені речі і документи визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

Також встановлено що вказана квартира відповідно до реєстру речових прав у частці 1 ціла перебуває у власності ОСОБА_4 , придбана 27.09.2019, що свідчить про можливе придбання її за грошові кошти що були отримані від незаконної діяльності пов`язаної зі збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, а також враховуючи що в квартирі виявлено фасувальні матеріали та предмети які можуть відноситись до психотропних речовин, виникла необхідність у накладанні арешту на вказану квартиру.

Також встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до реєстру речових прав у частці 1 ціла перебуває у власності ОСОБА_4 , придбана 04.04.2020, тобто придбана безпосередньо у період документування злочиної діяльності сина власника ОСОБА_5 .

Враховуючи, що матір підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до інформації з єдиного державного реєстру декларацій 11.04.2020 внесла суттєві зміни та задекларувала придбання трьох кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , оціночною вартістю (відповідно до декларації) 293 500 гривень, а в декларації ОСОБА_6 за 2019 рік вказано отримання грошових коштів за основним місцем роботи у сумі 215 834 гривень, та 30 326 гривень пенсія чоловіка ОСОБА_4 , за відсутності будь-яких грошових заощаджень в деклараціях за 2018-2019 рік відсутня, наявні підстави вважати що вказана квартира придбана безпосередньо за кошти від злочинної діяльності.

Враховуючи вищезазначене, а також те що санкція ч. 2 ст. 307 передбачає конфіскацію майна, у сторони кримінального провадження з боку обвинувачення виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою забезпечення його збереження, із позбавленням права на його відчуження, розпорядження та користування з наступних підстав.

У даному випадку та у зв`язку з тим, що підозрюваним ОСОБА_5 під час вчинення кримінальних правопорушень вживались усілякі види конспірації, невжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, призведе до його втрати, використання, перетворення, пересування, передачі, а тому потреби досудового розслідування на цій стадії кримінального провадження, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як накладення арешту на майно.

Посилаючись на вищевикладені обставини, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, зі змісту якої вбачається, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить розглянути клопотання за його відсутності, додаткових пояснень до клопотання не має.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:
1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;
2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає, оскільки майно, на яке просить накласти арешт слідчий, належить ОСОБА_4 , який не є підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, фізичною чи юридичною особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження, а отже застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна буде порушувати його законні права та інтереси. Крім того, з огляду на матеріали клопотання, слідчим не доведено, що батько підозрюваного набув зазначене майно безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знав або повинен був знати, що таке майно одержане внаслідок вчинення злочину та є доходами від нього, або воно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 2-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого 2-го відділу СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000059 від 06.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1