Провадження № 11-кп/4820/50/20
Справа № 671/1745/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2020 року

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000275 від 05.07.2018 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 червня 2019 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 червня 2019 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , до вчинення злочину проживав без реєстрації в АДРЕСА_2 , українця, громадянинаУкраїни, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, працездатного, раніше судимого:
- 23 грудня 2015 року Волочиським районним судом за ч. 1 ст. 122 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі із встановленням іспитового строку терміном 2 роки;
- 29 червня 2016 року Теофіпольським районним судом за ст.ст. 71, 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, 15.05.2018 року на підставі ухвали суду від 07.05.2018 року умовно-достроково звільнений із Шепетівської виправної колонії № 98, невідбутий строк 1 рік 21 день, -
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту вступу вироку в законну силу, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 25 липня 2018 року до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в сумі 858 грн. 00 коп. за проведення судової авто-товарознавчої експертизи.
Скасовано арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 10.07.2018 року.
Питання про речові докази вирішено на підставі ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_10 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних тяжких злочинів корисливого спрямування, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий злочин за наступних обставин.
03 липня 2018 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку по АДРЕСА_3 , після спільного вживання алкоголю, скориставшись станом сп`яніння ОСОБА_9 , повторно, з метою заволодіння транспортним засобом, умисно, таємно викрав із зовнішньої кишені його куртки ключ до міні-трактора Скаут Т18 із номером рами НОМЕР_1 , який на реєстрації не перебуває, власником якого є ОСОБА_9 . Продовжуючи свої протиправні умисні дії ОСОБА_7 вийшов із будинку, сів за кермо вказаного міні-трактора, який знаходився на подвір`ї господарства по АДРЕСА_3 , за допомогою викраденого ключа завів двигун та поїхав у напрямку смт. Чорний Острів Хмельницького району Хмельницької області.
В подальшому, 05 липня 2018 року ОСОБА_7 продав викрадений міні-трактор Скаут Т18, із номером рами НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , жительці АДРЕСА_4 .
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 незаконно повторно заволодів вказаним міні-трактором, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 53472 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 червня 2019 року змінити, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 289 КК України на ст. 192 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на чотири місяці. Зазначає, що суд, визнаючи його винним у інкримінованому злочині, посилається на показання потерпілого, проте не звертає увагу нате, що останній під час судового розгляду неодноразово змінював свої показання, щодо того чи давав обвинуваченому ключі від трактора та надання дозволу на керування. Вважає такі показання потерпілого суперечливими, які слід тлумачити на його користь, зокрема в тій частин, що потерплій сам дозволив йому керувати трактором. Крім того, стверджує, що продати трактор він вирішив після того, як в ньому закінчилась пальне. Також, наголошує на тому, що він поїхав на тракторі з дозволу потерпілого, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 192 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією усього належного йому майна на праві власності. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 29.06.2016 року та вироком у зазначеному кримінальному провадженні остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна. В решті вирок суду залишити без змін.

Зазначає, що 15.05.2018 року на підставі ухвали від 07.05.2018 року ОСОБА_12 умовно-достроково звільнений із Шепетівської виправної колонії № 98, невідбутий строк 1 рік 21 день. У порушення вимог Закону суд першої інстанції, призначивши останньому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України за вчинений ним новий злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком, необґрунтовано не застосував ст.71 КК України та не призначив йому остаточне покарання за сукупністю вироків. У зв`язку з чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив вирок суду скасувати і ухвалити новий вирок та заперечує проти апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_12 та захисника адвоката ОСОБА_8 , на підтримання поданої обвинуваченим апеляційної скарги і заперечення проти апеляційного скарги прокурора, думку потерпілого, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними доказами по справі, яким суд дав вірну кримінально правову оцінку.

Як вбачається з вироку в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні зазначеного злочину визнав частково, а саме визнав обставини продажу належного потерпілому трактора без його відома та дозволу. При цьому пояснив, що в липні 2018 року біля 11 години в с.Бубнівка Волочиського району він прийшов додому до свого знайомого ОСОБА_13 , де вже був потерпілий ОСОБА_9 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Вони всі троє вживали алкогольні напої, після чого йому доручили, щоб він на тракторі потеріпілого поїхав в магазин за горілкою. Потерпілий добровільно дав йому ключі від трактора і гроші на горілку. Оскільки в сільському магазині не було горілки, він поїхав в смт. Наркевичі. Потім він поїхав в с. Ляпинці до матері його померлого друга на ім`я ОСОБА_14 . Далі на тракторі він поїхав в смт. Чорний Острів. Через декілька днів, коли в тракторі закінчилася солярка, він не міг завести двигун і залишив трактор на дорозі. Там він познайомився з жінкою, якій продав трактор за ціною 500 доларів США, а гроші витратив на власні потреби. Після продажу трактора, того ж дня, він поїхав на Закарпаття в м. Тячів. Зазначив, що не мав умислу на заволодіння трактором, оскільки планував пізніше повернути його потерпілому.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого злочину, підтверджується наступними доказами по справі.
З показів потерпілого ОСОБА_9 , вбачається, що 03 липня 2018 року він на належному йому міні-тракторі приїхав в с. Бубнівка до свого знайомого ОСОБА_13 , де вони разом розпивали алкогольні напої. Потім до них прийшов ОСОБА_7 , який приніс горілку і вони всі троє розпили її. Він пам`ятає, що давав ОСОБА_7 гроші щоб той купив в магазині горілку, однак не давав йому ключів від трактора та не дозволяв їхати на тракторі. Після цього він заснув, а прокинувшись, приблизно в після обідню пору того ж дня, виявив крадіжку трактора та ключів, які були в його правому зовнішньому нагрудному кармані. На подвір`ї залишився лише причіп від трактора. У зв`язку з цим викликав працівників поліції. Також самостійно їздив по району в пошуках трактора. Пояснив, що був присутній при вилученні трактора в ОСОБА_11 .
Ці показання підтвердив і свідок ОСОБА_13 , який показав, що до нього додому приїхав потерпілий на тракторі з прицепом. Вони разом з потерпілим вживали алкогольні напої. Потім до них приєднався обвинувачений і вони продовжили вживати алкогольні напої, а після цього він заснув в хаті, а потерпілий ліг спати в веранді. Пам`ятає, що під час розпивання алкогольних напоїв бачив, що потерпілий давав обвинуваченому гроші для придбання горілки, однак при цьому розмови про трактор не було, та ключів від трактора він йому не давав. Пізніше його розбудив потерпілий і повідомив, що немає трактора, а є лише причеп. Також підтвердив, що обвинувачений міг бачити як потерпілий клав ключі від трактора в кишеню.
Свідок ОСОБА_11 , пояснила, що на подвір`ї її сусідів в с. Мар`янівка два дня стояв трактор, який був виставлений на продаж і його оглядали різні покупці. Продавцем трактора був обвинувачений, він мав ключі від трактора та пояснив їй, що трактор належить його братові, який згорів під час пожежі, а також згоріли всі документи на трактор. Обвинувачений обіцяв відновити документи, а тому вона вирішила придбати в нього трактор марки Скаут Т18. Між ними була домовленість щодо ціни трактора у сумі 500 доларів США та 10000 грн. Вона сплатила йому 500 доларів США, решту коштів мала сплатити після отримання документів на трактор. Також вона заплатила 1000 грн. за послуги евакуатора, яким було доставлено трактор на її господарство. Обвинувачений був на її домогосподарстві та допомагав розвантажувати трактор і ці обставини були записані її внучкою на відеокамеру на планшеті. На слідуючий день після придбання трактора до неї приїхали працівники поліції та повідомили, що трактор викрадений. В подальшому на вимогу працівників поліції вона видала їм трактор.;
Також показаннями свідка ОСОБА_15 , мешканки с. Ляпинці, яка показала, що в липні 2018 року до неї додому приходив хлопець, який назвався ОСОБА_16 і запитав, де розташована могила її сина ОСОБА_17 . Також цей хлопець пояснив їй, що він з її сином був в Шепетівці, тому хоче провідати його могилу.
Крім того, вищезазначені показання потерпілого ОСОБА_9 та свідків об`єктивно підтверджуються:
- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000275 від 05.07.2018 року та протоколу прийняття від ОСОБА_9 заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05 липня 2018 року, а саме про крадіжку з господарства по АДРЕСА_3 належного йому міні-трактора Скаут Т18 із номером рами НОМЕР_1 , що відбулася в ніч на 04 липня 2018 року.;
- даними протоколу огляду місця події від 05 липня 2018 року з таблицями ілюстрацій до нього - території господарства та будинку по АДРЕСА_3 , що проведений з письмового дозволу власника ОСОБА_13 , де було виявлено одноосний причіп від трактора.;
- даними протоколу огляду місця події від 06 липня 2018 року з таблицею ілюстрацій до нього, що проведений з письмового дозволу власника ОСОБА_11 , а саме огляду господарства по АДРЕСА_4 (з врахуванням постанови від 09.07.2018 року про уточнення даних), під час якого було виявлено міні-трактор Скаут Т18 із номером рами НОМЕР_1 та ключі запалювання від нього.;
- даними протоколу обшуку від 10 липня 2018 року та відеозаписом обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 09 липня 2018 року, а саме належного ОСОБА_11 господарства по АДРЕСА_4 , під час якого було виявлено та вилучено міні-трактор Скаут Т18 із номером рами НОМЕР_1 .;
- даними талону від 02.04.2018 року на трактор Скаут Т18 із номером рами НОМЕР_1 , згідного якого ОСОБА_9 є власником цього трактора, а також даними товарного чеку від 02.04.2018 року про придбання трактора.;
- даними висновку експерта № 12.2-0044:18 від 25 липня 2018 року з ілюстративними таблицями до нього, згідно яких, станом на 04.07.2018 року, ринкова вартість міні-трактора Скаут Т18 із номером рами НОМЕР_1 становить 53472 грн. 00 коп.
За таких обставин суд дослідивши наявні докази у справі у їх сукупності обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні зазначеного злочину і правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України.
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що суд не дав оцінки непослідовним і суперечливим показанням потерпілого, колегією суддів перевірені і визнаються безпідставними.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_9 як під час досудового розслідування так і в суді наголошував про викрадення у нього трактору. Дозволу на керування трактором та ключів від нього він обвинуваченому не давав.
Підстав не довіряти показанням потерпілого та свідка ОСОБА_13 у суду немає.
Доводи обвинуваченого про те, що його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 192 КК України як заподіяння майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого про те, що він пам`ятає, що не давав обвинуваченому ключі від трактора і не дозволяв керувати трактором. Ці показання потерпілого підтвердив і свідок ОСОБА_13 , який пояснив, що пам`ятає, як під час розпивання алкогольних напоїв потерпілий давав обвинуваченому гроші для придбання горілки, однак при цьому розмови про трактор не було, та ключів від трактора він йому не давав. Пізніше його розбудив потерпілий і повідомив, що немає його трактора, а є лише причеп. Також підтвердив, що обвинувачений міг бачити як потерпілий клав ключі від трактора в кишеню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання, колегія судді вважає їх такими, що підлягають задоволенню, а вирок суду частковому скасуванню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 КК України, у разі вчинення особою до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання, нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.
Згідно роз`яснень, що містяться в п. 25 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанова), за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.
Згідно роз`яснень п. 26 вказаної Постанови невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати частину покарання від відбування якого особу звільнено умовно-достроково. (статті 81, 107 КК України )
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10 29 червня 2016 року засуджений Теофіпольським районним судом за ст.ст. 71, 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. 15.05.2018 року на підставі ухвали суду від 07.05.2018 року умовно-достроково звільнений із Шепетівської виправної колонії № 98, невідбутий строк 1 рік 21 день, а новий злочин вчинив 03.07.2018 року, через 1 місяць 18 днів, тобто протягом невідбутої частини покарання.
За таких обставин при призначені покарання особі за сукупністю вироків обов`язково повинні застосуватись вимоги ст.71 КК України.
У порушення вказаних вимог Закону суд першої інстанції, призначивши покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України за вчинений ним новий злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком, необґрунтовано не застосував ст.71 КК України та не призначив йому остаточне покарання за сукупністю вироків, зв`язку з чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню, що згідно п. 4 ч.1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.
Як встановлено судом апеляційної інстанції ОСОБА_10 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних тяжких злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий злочин за наступних обставин.
03 липня 2018 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку по АДРЕСА_3 , після спільного вживання алкоголю, скориставшись станом сп`яніння ОСОБА_9 , повторно, з метою заволодіння транспортним засобом, умисно, таємно викрав із зовнішньої кишені його куртки ключ до міні-трактора Скаут Т18 із номером рами НОМЕР_1 , який на реєстрації не перебуває, власником якого є ОСОБА_9 . Продовжуючи свої протиправні умисні дії ОСОБА_7 вийшов із будинку, сів за кермо вказаного міні-трактора, який знаходився на подвір`ї господарства по АДРЕСА_3 , за допомогою викраденого ключа завів двигун та поїхав у напрямку смт. Чорний Острів Хмельницького району Хмельницької області.
В подальшому, 05 липня 2018 року ОСОБА_7 продав викрадений міні-трактор Скаут Т18, із номером рами НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , жительці АДРЕСА_4 .
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 незаконно повторно заволодів вказаним міні-трактором, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 53472 грн.
Ці дії обвинуваченого обґрунтовано кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого колегією суддів не встановлено.

Факт вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів визнаються обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого.

ОСОБА_7 у вчиненому не розкаявся, вчинив новий умисний злочин, який визначається високим ступенем небезпечності для суспільства та, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких, через невеликий проміжок часу, а саме менше 2 місяців після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі за попереднім вироком суду. Колегія вважає, що зазначені обставини свідчать про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення.
ОСОБА_7 працездатний, не працює, не одружений, за останнім місцем проживання в с. Бубнівка Волочиського району характеризується негативно, за місцем утримання в Хмельницькому слідчому ізоляторі характеризується посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, заохочень не має.
Крім цього, колегія суддів враховує стан здоров`я ОСОБА_7 , який на Д обліку у психіатра не перебуває, однак з 2015 року перебуває на диспансерному обліку в нарколога з діагнозом ППРВВ алкоголю, стан залежності (хронічний алкоголізм по старій класифікації).
Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 488 від 15.08.2018 року обвинувачений ОСОБА_7 в момент вчинення інкримінованого йому злочину виявляв легку розумову відсталість з поведінковими розладами, психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що не позбавляло його можливості давати звіт своїм діям та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 виявляє легку розумову відсталість з поведінковими розладами, психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, проте він може розуміти значення своїх дій та керувати ними, та не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. Легка розумова відсталість з поведінковими розладами, психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності не є тимчасовою та не позбавляє ОСОБА_7 усвідомлювати свої дії і керувати ними. ОСОБА_7 примусового лікування не потребує.
Ухвалюючи вирок, суд апеляційної інстанції приймає до відома досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб, оцінені як дуже високі, а тому його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Сукупність усіх перерахованих вище обставин у поєднанні з тяжкістю злочину, що визначена законом, вказують на можливість виправлення ОСОБА_7 при обранні йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України. З урахуванням вчинення ОСОБА_7 нового злочину в період умовно-дострокового звільнення від невідбутої частини покарання за вироком Теофіпольського районним суду від 29.06.2016 року, ОСОБА_7 слід призначити остаточне покарання на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків.

З урахуванням вчинення обвинуваченим злочину з корисливих мотивів, колегія суддів вважає за необхідне призначити останньому додаткове покарання у виді конфіскації усього належного йому майна на праві власності, крім житла.
На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Волочиського районного суду від 04.06.2019 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 29.06.2016 року остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді