Справа № 128/73/20
Провадження №11-кп/801/357/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, що якої розглядається

заява ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

представника КНП «ВОПЛ №2 ВОР» ОСОБА_9

(в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23 січня 2020 року, про продовження відносно ОСОБА_8 застосований примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активним типом суспільної небезпеки, чоловічому» на строк, який не може перевищувати 6 місяців,

в с т а н о в и в :

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява в.о. завідуючого відділенням №1, лікаря-психіатра КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» ОСОБА_10 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , яка мотивована тим, що пацієнт ОСОБА_8 перебуває на лікуванні у КНП «ВОПЛ №2 ВОР» відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 01.08.2019 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру. На основі огляду комісії лікарів психіатрів за №3 від 09.01.2020, згідно якого пацієнт ОСОБА_8 за своїм психічним станом на теперішній час становить суспільну небезпеку та потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активним типом суспільної небезпеки, чоловічому», лікар звернувся до суду з даною заявою.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23 січня 2020 року, заяву задоволено, продовжено щодо ОСОБА_8 застосований примусових захід медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активним типом суспільної небезпеки, чоловічому» на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви в.о. зав. відділенням №1, лікаря-психіатра КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» ОСОБА_10 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , мотивуючи свої вимоги тим, що під час розгляду вищевказаної заяви лікар-психіатр ОСОБА_11 пояснив, що стан здоров`я ОСОБА_8 покращився, ліки хворий приймає добровільно, підтримує добрі стосунки із батьками, які його постійно навідують. Крім того, лікар зазначив, що не має жодних претензій до хворого, оскільки він у відділенні будь-якої агресії не проявляє, лише психолог вважає, що хворий має «скриту» агресію.
В суді першої інстанції ОСОБА_8 пояснив, що в лікарні перебуває з 2010 року а у Вінницькій психіатричній лікарні №2 з 2016 року. Стан його здоров`я почав покращуватися з 2011 року, на даний час почуває себе задовільно, приймає добровільно ліки, розкаюється у вчиненні злочину 21.08.2009 році, на момент вчинення якого не розумів що робить, згоден продовжувати лікування, однак вважає, що суспільної небезпеки в даний час не представляє, а тому немає необхідності госпіталізації у заклад з посиленим наглядом, вважає, що має продовжити лікування у психіатричному закладі із звичайним наглядом.
В.о. зав. відділенням №1, лікаря-психіатра КНП «ВОПЛ № 2 ВОР» ОСОБА_10 подав заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та вважає її безпідставною, оскільки сторона захисту в своїй скарзі ставить під сумнів висновок комісії лікарів-психіатрів не маючи при цьому спеціальної медичної освіти в галузі психіатрії, пацієнти до яких застосовано ПЗМХ, отримують психіатричну допомогу виключно за медико-технологічними документами на засадах доказової медицини, затвердженою наказом МОЗ України від 28.09.2012 року №751.
ОСОБА_8 за своїм психічним станом потребує продовження примусового лікування в умовах посиленого нагляду, оскільки, самостійно продовжувати лікування не готовий, зміни психічного стану на такий, що «не становить очевидної небезпеки для себе або для інших осіб» не відбулося. Метою продовження застосування ПЗМХ є «вилікування або значне поліпшення стану здоров`я пацієнта та запобігання вчинення нових суспільно-небезпечних діянь». Досягнення цієї мети пов`язане одночасно з комплексом заходів соціальної реабілітації, з медикаментозним та іншим медичним впливом який застосовується до пацієнта при ПЗМХ, також терміни лікування пацієнтів на психічні розлади законодавчо не встановлені, але оглядають комісією лікарів-психіатрів не рідше 6 місяців.
Заслухавши ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку.

Згідно ч.2 ст.95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру.
На думку колегії суддів, вказаних вимог закону судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано.
Судом першої інстанції належним чином досліджено та враховано всі обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення.
Так, судом першої інстанції перевірено підстави для продовження примусових заходів медичного характеру, викладені у заяві в.о. завідувача відділення №1 комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня № 2» ОСОБА_10 та дано оцінку наданому висновку комісії лікарів психіатрів, щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №3 від 09.01.2020 року, іншим письмовим доказам.
Згідно висновку комісії лікарів психіатрів за № 3 від 09.01.2020 встановлено, що ОСОБА_8 за своїм психічним станом на теперішній час становить суспільну небезпеку, тому потребує подальшого продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні № 1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активним типом суспільної небезпеки, чоловічому».
Вказаний вище висновок зроблено експертами, піддавати його сумніву у колегії суддів немає підстав.
Висновки, які суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваної ухвали є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження, підтверджуються сукупністю наявних у матеріалах провадження доказів.
Твердження сторони захисту про необґрунтоване продовження ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру є безпідставними.
Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 №7 зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.
Продовжуючи відносно ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру, суд дотримався вимог ст.ст.93,94 КК України, врахував те, що ОСОБА_8 перебуває на лікуванні у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активний тим суспільної небезпеки, чоловічому» відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про зміну примусових заходів медичного характеру та ухвали Вінницького районного сулу Вінницької області від 01.08.2019 року, якою продовжено застосування примусових заходів медичного характеру.
Наведене вище повністю спростовує твердження сторони захисту про безпідставне продовження судом першої інстанції застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активного типу суспільної небезпеки, чоловіче», на строк який не може перевищувати 6 місяців; крім того, захисником належним чином недоведено можливість припинення примусових заходів медичного характеру.
За таких обставин, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною та обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги сторони захисту безпідставними, які не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23 січня 2020 року, якою продовжено щодо ОСОБА_8 застосований примусових захід медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, активним типом суспільної небезпеки, чоловічому» на строк, який не може перевищувати 6 місяців залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: