Дата документу 11.03.2020 Справа № 554/1777/20
Провадження № 1-кс/554/3032/2020
У Х В А Л А
11 березня 2020 року м. Полтава
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що досудовим розслідуванням установлено, що 20.02.2020 року невстановленою слідством особою, за допомогою мережі Інтернет, в смт. Нові Санжари та Новосанжарському районі Полтавської області були організовані масові мітинги та протистояння законним вимогам влади у зв`язку із тим, що у цей день до медичного центру Національної гвардії України «Нові Санжари», розташованого за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, смт. Нові Санжари, провулок Курортний, 44, із міста Ухань Китайської народної республіки організований приїзд громадян України та іноземних громадян для проходження карантину через можливу підозру інфікування коронавірусом.
20 лютого 2020 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин невстановлена особа, перебуваючи на перехресті автодороги, неподалік магазину «Валентина» та залізничного переїзду, що по вул. Центральній, 3 в с. Руденківка, Новосанжаського району Полтавської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, виражалисянецензурною лайкою в бік присутніх на місці працівників правоохоронних органів та кидали каміння, які піднімали з узбіччя автодороги, в проїжджаючі автобуси та службові автомобілі Національної поліції та Національної Гвардії України, у яких перебували працівники правоохоронних органів, а також громадяни, що були евакуйовані з м. Ухань Китайської Народної Республіки та які доправлялися для проведення карантинних заходів до медичного центру Національної гвардії України «Нові Санжари», що розташований у смт. Нові Санжари по провулку Курортному, 44, у зв`язку з епідемією коронавірусу.
26.02.2020 року встановлено, що під час вищевказаних подій в с. Руденківка участь у грубому порушенні громадського порядку приймали жителі вказаного села: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які дали пояснення з даного приводу та добровільно надали працівникам поліції свій верхній одяг, у якому вони перебували під час вищевказаних подій, для проведення його огляду та вилучення.
26.02.2020 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в приміщенні Новосанжарського відділення поліції Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській за адресою: Полтавська область, смт. Нові Санжари, площа Перемоги, 1 області добровільно надала для огляду працівникам поліції належну їй жіночу зимову куртку (парку) синього кольору з сірою підкладкою на блискавці з капюшоном;
Вилучене у ОСОБА_5 під час вищевказаного огляду майно, що належить безпосередньо їй, а саме: жіноча зимова куртка (парка) синього кольору з сірою підкладкою на блискавці з капюшоном безпосередньо підтверджує її місцезнаходження під час вчинення злочину та участь у ньому.
Таким чином, з метою належного забезпечення збереження речових доказів, проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, виникає необхідність у накладенні арешту на майно, що вилучено 26.02.2020 року в ході огляду речей, які добровільно надала для огляду ОСОБА_5 , а саме: жіночу зимову куртку (парку) синього кольору з сірою підкладкою на блискавці з капюшоном, яка їй належить.
На підставі викладеного слідчий просить задовольнити заявлене клопотання.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити клопотання.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти накладення арешту не заперечувала.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч.11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що майно, а саме:жіноча зимова куртка (парку) синього кольору з сірою підкладкою на блискавці з капюшоном, вилучена під час проведення огляду від 26.02.2020 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучена, відповідно до протоколу огляду від 26.02.2020 року куртка, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Накласти арешт на жіночу зимову куртку (парку) синього кольору з сірою підкладкою на блискавці з капюшоном, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1