Справа № 206/875/20
Провадження № 1-в/206/101/20
У Х В А Л А

05 березня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ДУ ІВЦ №133 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпро клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 21.04.2016 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 297 КК України до 4 років обмеження волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2020 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Представник ДУ ІВЦ №133 у судовому засіданні вважав недоцільним задовольняти клопотання засудженого, оскільки він має не зняті та непогашені стягнення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, представника виправної установи, засудженого, суд вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

В силу ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 21.04.2016 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 297 КК України до 4 років позбавлення волі.

ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного строку покарання.

Згідно ст. ст .50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Отже, зі змісту наведених положень закону видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до наданої адміністрацією установи характеристики ОСОБА_5 з 06.06.2016 року відбуває покарання ДУ ІВЦ №133. Характеризується негативно. Вимоги відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку не виконує. Має 6 (шість) заохочень та 8 (вісім) стягнень, 2 (два) з яких непогашені та не зняті у встановленому законом порядку. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Даючи аналіз вищевикладеному, суд приходить до переконання, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у вигляді обмеження волі у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_5 довів своє виправлення, оскільки останній має не зняті та непогашені стягнення, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а тому застосування по відношенню до нього умовно - дострокового звільнення від відбуття покарання є передчасним.

Крім того, сама по собі наявність шістьох заохочень у виправній установі не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд дійшов до висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим ОСОБА_5 , є недоцільним.

Керуючись ст. ст. 81 КК України ст. 537-539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 діб до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1