Код суду 233 Справа № 233/2025/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000082 від 10 квітня 2020 року), за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, вдови, пенсіонерки, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 110 КК України, -

в с т а н о в и в :

У період часу з початку травня 2014 року (точна дата не встановлена) по 11 травня 2014 року, під час перебування бойовиків самопроголошеної «донецької народної республіки» (далі за текстом «днр») у м. Костянтинівка Донецької області, ОСОБА_5 приймала активну участь у проведенні незаконного референдуму щодо створення на території Донецької області так званої самостійної суверенної держави - «днр» (була призначений членом дільничної виборчої комісії), тобто вчинила дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.
10 квітня 2014 року, так званою радою самопроголошеної «донецької народної республіки», утвореної 07.04.2014 р. у м. Донецьку, одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації, яка у відповідності до ст. 1 п. 16 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією, з метою утворення у межах території Донецької області держави - «донецька народна республіка», в порушення ст.ст. 1, 2, 5, 8, ч.2 ст. 19, ст. 73, п.3 ч.1 ст. 85, п.п. 13, 18, 20 ч.1 ст. 92, ст.ст. 132, 133 Конституції України, був оголошений референдум, який був проведений представниками зазначеної терористичної організації на території Донецької області 11.05.2014 року та на вирішення якого було поставлено питання: «Чи підтримуєте Ви Акт про державну самостійність донецької народної республіки?», тобто питання щодо зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме виведення з-під юрисдикції України окремих адміністративно-територіальних одиниць Донецької області.
Так, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Відповідно до ч.1 ст. 17, ч.1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
Згідно вимог ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.
Організація і порядок проведення референдумів та територіальний устрій України, згідно з положеннями ст. 92 Конституції України, визначаються виключно законами України.
Відповідно до ст.ст. 132, 133 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.
Порядок проведення всеукраїнського референдуму регламентований Законом України «Про всеукраїнський референдум»,положеннями ч.4 ст. 14 котрого визначено, що виключно Верховна Рада України призначає ратифікаційний референдум щодо зміни меж території України.
В квітні-травні 2014 року у приміщенні Костянтинівської міської ради розташованої за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. О.Тихого, буд. 260, було утворено так звану «територіальну виборчу комісію» з організації та проведення незаконного референдуму, до складу якої увійшли особи, відносно яких проводиться досудове розслідування в інших кримінальних провадженнях. З указаного періоду часу представниками зазначеної ініціативної групи здійснювався набір бажаючих для участі у роботі дільничних комісій та формуванні їх складу та подальша координація їх діяльності.
07-08 травня 2014 року, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме виведення з-під юрисдикції України окремих адміністративно-територіальних одиниць Донецької області, діючи з власних мотивів, ОСОБА_5 , яка до цього неодноразово приймала участь у виборах Президента України та Народних депутатів України, в ході розмови з особою, яку засуджено вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, дала добровільну згоду останній на участь у роботі дільничної виборчої комісії, в якості її члена.
11 травня 2014 року, в період часу з 07 години 30 хвилин до 08 години 00 хвилин, особа, яку засуджено вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, як голова ДВК провела інструктаж та розподілила обов`язки членів ДВК, особисто роздала списки виборців членам підконтрольної комісії.
11 травня 2014 року, в період часу з 07 години 30 хвилин до 19 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , будучи членом так званої дільничної виборчої комісії, розташованої у головному холі ЗОШ № 5 м. Костянтинівки Донецької області, діючи умисно, за попередньою змовою із головою так званої дільничної виборчої комісії та іншими особами, відносно яких проводиться досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, виконуючи функції члена дільничної виборчої комісії, прийняла участь у проведенні голосування, а саме: здійснювала звірку паспортних даних виборців з наданими відповідними списками на ДВК, видавала бюлетенів для голосування, ставила відмітку про здійснення волевиявлення громадян, здійснювала підрахунок голосів після завершення виборчого процесу.
Після закінчення незаконного референдуму щодо створення на території Донецької області так званої самостійної суверенної держави - «днр», ОСОБА_5 разом із головою та іншими членами так званої «дільничної виборчої комісії», відносно яких проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, здійснили підрахунок бюлетенів за результатами проведення вказаного «референдуму», які в подальшому були використані для проголошення створення на території України терористичної організації «днр».
Своїми умисними діями, що виразилися у вчиненні дій, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 110 КК України.
09 квітня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 110 КК України.

22 квітня 2020 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів Службою Безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000082 від 10 квітня 2020 року, та обвинуваченою ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 110 КК України, а саме умисні дії, вчинені з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб. Також зобов`язується: сприяти у викритті кримінального правопорушення, передбаченого ст. 110 КК України, вчиненого іншими особами, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000436 від 29 травня 2014 року. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому ОСОБА_5 , якій роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дала згоду на його призначення.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи, повідомивши, що ОСОБА_5 повністю виконала свої зобов`язання за даною угодою, у т.ч. надала свідчення по кримінальному провадженню № 0000436 від 29 травня 2014 року.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 110 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні; виконала взяті за угодою на себе зобов`язання; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести обвинувачена у виді позбавлення волі строком на 5 років із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом; їй роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, а також обставини, яка пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима; за місцем проживання характеризується позитивно; на обліку у лікаря психіатра не перебуває; під наглядом у лікаря нарколога не знаходиться; у скоєному щиро розкаялася та активно сприяла розкриттю злочину.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена обвинуваченою добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила умисні дії, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, за яким належить призначити обвинуваченій узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Цивільний позов не пред`являвся.

Відомостей щодо речових доказів сторонами суду не надано.
Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості, що укладена 22 квітня 2020 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів Службою Безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 110 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 22 квітня 2020 року покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обов`язок нагляду за засудженою ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем її проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженій ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов не заявлено.

Відомостей щодо речових доказів сторонами суду не надано.
Витрати на залучення експертів відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку після його проголошення вручити засудженій, захиснику та прокурору.

Суддя