Єдиний унікальний номер справи 185/2643/19
Провадження № 1-кп/185/161/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 16 січня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Троїцьке Павлоградського району Дніпропетровської області,

громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого

вантажником ТОВ «Мальбі Фудз», РНОКПП НОМЕР_1 ,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

раніше судимого:

-24 липня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК

України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області,

громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого,

не працюючого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2019 року, приблизно о 19 год. 50 хв., ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , рухались по ґрунтовій дорозі з с. Привовчанське Павлоградського району Дніпропетровської області в напрямку с. Троїцьке Павлоградського району Дніпропетровської області, і біля посадки побачили транспортний засіб мотоцикл марки «Дніпро-11», 1992 року випуску, державний номер НОМЕР_2 сірого кольору, який належить ОСОБА_7 .

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом мотоциклом марки «Дніпро-11», державний номер НОМЕР_2 сірого кольору, та останній запропонував ОСОБА_4 незаконно заволодіти зазначеним мотоциклом. На дану пропозицію ОСОБА_4 погодився, вступивши тим самим в попередню злочинну змову із неповнолітнім ОСОБА_3 , направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою в подальшому розпорядитись ним на власний розсуд.

02 січня 2019 року, приблизно о 19 год. 55 хв., ОСОБА_4 спільно з неповнолітнім ОСОБА_8 підійшли до вказаного мотоциклу. ОСОБА_3 завів його шляхом з`єднання між собою проводів запалення, після чого, ОСОБА_4 сів за кермо транспортного засобу та разом із ОСОБА_3 поїхали в напрямку с. Троїцьке Павлоградського району Дніпропетровської області.

На околиці с. Троїцьке Павлоградського району Дніпропетровської області, з метою приховування даного правопорушення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_4 сховати даний транспортний засіб мотоцикл марки «Дніпро-11», державний номер НОМЕР_2 сірого кольору на території домоволодіння № 4 по вул. Шевченка в с. Троїцьке Павлоградського району Дніпропетровської області.

Своїми умисними протиправними діями неповнолітній ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинили матеріальний збиток на суму 9967 грн. 77 коп.

Дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, та пояснив, що 02 січня 2019 року, приблизно о 19 год. 50 хв., він разом з ОСОБА_4 , рухаючись по ґрунтовій дорозі з с. Привовчанське в напрямку с. Троїцьке Павлоградського району, біля посадки побачили мотоцикл марки «Дніпро-11», після чого він запропонував ОСОБА_4 заволодіти вказаним мотоциклом. Вони підійшли до вказаного мотоциклу, завели його шляхом з`єднання між собою проводів запалення, після чого ОСОБА_4 сів за кермо та вони разом поїхали у напрямку с. Троїцьке Павлоградського району. Після чого вказаний мотоцикл вони сховали на території домоволодіння АДРЕСА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, та пояснив, що 02 січня 2019 року, приблизно о 19 год. 50 хв., він разом з ОСОБА_3 , рухаючись по ґрунтовій дорозі з с. Привовчанське в напрямку с. Троїцьке Павлоградського району, біля посадки побачили мотоцикл марки «Дніпро-11», після чого ОСОБА_3 запропонував йому заволодіти вказаним мотоциклом. Вони підійшли до вказаного мотоциклу, завели його шляхом з`єднання між собою проводів запалення, після чого він сів за кермо та вони разом поїхали у напрямку с. Троїцьке Павлоградського району. Після чого вказаний мотоцикл вони сховали на території домоволодіння АДРЕСА_3 .

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд вважає, що винність обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань з кримінального провадження № 0000119, 16 січня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості про інкримінований обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочин, відповідальність, за який передбачена ч. 2 ст. 289 КК України, а саме 02 січня 2019 року в період часу з 19.00 год. до 21.00 год. невстановлена особа, перебуваючи на дорозі між селами Привовчанське та Троїцьке Павлоградського району Дніпропетровської області, незаконно заволоділа транспортним засобом мотоциклом марки «Дніпро-11», д/н НОМЕР_2 , чим спричинила ОСОБА_7 матеріального збитку.

Згідно висновку експерта № 21/12.2/39 від 06 лютого 2019 року, середня ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «Дніпро-11», 1992 року випуску, без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався (зберігався) станом на момент скоєння кримінального правопорушення 02.01.2019 року, складає 9967 грн. 77 коп.

Досліджені судом докази винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинувачених, кожного окремо, у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Суд, вислухавши пояснення обвинувачених, кожного окремо, дійшов висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , кожний окремо, винні у вчиненні кримінального правопорушення, що їм інкримінується за обставин, які вказані вище і їх вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше судимий, вчинив, відповідно до ст. 12 КК України, тяжкий злочин, вчинив злочин у неповнолітньому віці, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити в межах санкцій вказаної статті у вигляді позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна.

Суд враховує, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, обвинувачений вчинив 02 січня 2019 року, тобто до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 покарання необхідно призначити із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, відповідно до якої після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства. Суд вважає можливим звільнити його від покарання відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 ККУкраїни.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимий, вчинив, відповідно до ст. 12 КК України, тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити в межах санкцій вказаної статті у вигляді позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна.

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства. Суд вважає можливим звільнити його від покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Цивільний позов заявлено не було.

Враховуючи рівну участь обох обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вартість проведення судово-товарознавчої експертизи № 21/12.2/39 від 06 лютого 2019 року в рівних частках по 572 грн. з кожного на користь держави.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна.

У відповідності до ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку 2 (два) роки він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку 1 (один) рік він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати на проведення експертиз на користь держави по 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. з кожного.

Речові докази:мотоцикл марки «Дніпро-11», д/н НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_7 залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1