Провадження № 1-кп/127/796/19

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2020 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці об`єднане кримінальне провадження, відомості про який внесені 31 березня 2018 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001248 та 02 січня 2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000004 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Моївка, Чернівецького району, Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 30 березня 2018 року, близько 18 год. 00 хв., перебуваючи поблизу будинку № 36 по вулиці Івана Бевза в м. Вінниця, маючи умисел на заволодіння чужим майном, підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, зловживаючи довірою свого знайомого ОСОБА_8 , з яким у них склались товариські відносини, під приводом здійснення телефонного дзвінка своєму знайомому, отримав від ОСОБА_8 його мобільний телефон марки «FLY» FS405 у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , ринкова вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2442/18-21 від 25.04.2018 року станом на момент вчинення злочину, тобто на 30.03.2018 року, складала 376,25 грн.
Заволодівши таким чином чужим майном, в подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, попрямував в напрямку Будинку офіцерів, що знаходиться на площі Перемоги в місті Вінниці, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 376, 25 грн.
Окрім того, ОСОБА_4 спільно зі своїми знайомими ОСОБА_5 01.01.2020 року близько 15:30 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на перехресті вулиць Максима Шимка та Олега Антонова у місті Вінниці, помітили двох невідомих чоловіків та двох невідомих жінок, які йшли по вулиці Максима Шимка у м. Вінниці. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 почали спілкуватись з одним із вищевказаних чоловіків, а саме з ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, діючи умисно, безпідставно, усвідомлюючи, що він знаходиться в громадському місці, демонструючи свою зневагу до існуючих норм і правил поведінки в суспільстві, з особливою зухвалістю, незважаючи на присутність перехожих осіб, наніс ОСОБА_7 один удар рукою в область голови, а саме в потилицю, після цього почав наносити удари руками в область голови та тіла потерпілого.
В цей момент до ОСОБА_4 підбіг ОСОБА_5 , який діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи норми та правила поведінки у суспільстві, з особливою зухвалістю, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці та незважаючи на присутність перехожих осіб, приєднався до протиправних дій ОСОБА_4 та діючи спільно та узгоджено, вони почали разом наносити удари руками в область обличчя та тіла ОСОБА_7 .
Після чого, ОСОБА_7 , з метою уникнення подальшого побиття, почав тікати від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та перебіг дорогу до зупинки громадського транспорту «Вул. Карла Маркса» у м. Вінниці.
В подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали наздоганяти ОСОБА_7 з метою продовжити його побиття. Наздогнавши потерпілого біля вищезазначеної зупинки громадського транспорту, кинули його на землю та почали наносити удари руками та ногами в область голови та тіла, чим спричинили ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, в лівій підключичній ділянці, на правому плечі, на правій кисті та правому стегні, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 85 від 13.02.2020 року належать до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочинів визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що першого січня 2020 року разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_9 йшли в магазин «АТБ», по дорозі в магазин зустрів незнайомого потерпілого ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав наносити удари по потерпілому, а саме рукою в область голови та тулуба, підійшов ОСОБА_5 та також почав наносити удари ОСОБА_7 . Після цього потерпілий почав тікати, перебіг на іншу сторону дороги. Наздогнавши його разом із ОСОБА_5 , нанесли ще декілька ударів по потерпілому від чого останній впав на землю. Після вказаного, разом із ОСОБА_10 пішли до магазину АТБ та згодом їх затримали працівники поліції. Зазначив, що вибачився перед потерпілим, шкоду відшкодував. Окрім того, у березні 2018 року перебуваючи разом із своїм знайомим ОСОБА_8 за адресою вул. І. Бевза в м. Вінниці під приводом зателефонувати своєму другу попросив у ОСОБА_8 його мобільний телефон. Заволодівши таким чином вказаним мобільним телефоном, поклав його у кишеню та пішов в напрямку Будинку Офіцерів, мобільний телефон здав у ломбард. Пізніше забрав вказаний телефон з ломбарду та повернув потерпілому, оскільки усвідомив, що вчинив неправильно, попросив вибачення у потерпілого. Зробив для себе необхідні висновки.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, суду пояснив, що він із друзями, в тому числі з ОСОБА_4 , святкував новий рік, був у стані алкогольного сп`яніння. Разом з ОСОБА_4 вирішили піти в АТБ, йдучи по дорозі зупинився закурити, побачив, що між ОСОБА_4 та незнайомою особою ОСОБА_7 розпочалась бійка. Підбіг до них розбороняти, але почав наносити удари по потерпілому, а саме удари кулаками в обличчя та тулуб. Потерпілий намагався втекти, побігли за ним, наздогнали та продовжили наносити удари. При цьому потерпілого раніше не зустрічав, діяв безпідставно. Розумів, що вчиняв вказане в громадському місці. Шкоду потерпілому ОСОБА_7 відшкодував, вибачився.
Потерпілий ОСОБА_7 підтвердив зазначені обвинуваченими обставини, суду пояснив, що обвинувачені перед ним вибачились, завдану шкоду відшкодували.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається наступне.

За обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України

30.03.2018 року з заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернувся ОСОБА_8 . Згідно вказаної заяви просив прийняти міри до малознайомої йому особи на ім`я ОСОБА_11 , що 30.03.2018 року близько 18:30 перебуваючи поблизу вулиці І. Бевза, зловживаючи довірою, шахрайськими діями під приводом зателефонувати, заволодів його мобільним телефоном марки «FLY» у корпусі чорного кольору.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 31.03.2018 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 25.04.2018 року предмет злочину - мобільний телефон марки «FLY» FS405 у корпусі чорного кольору визнано речовим доказом та повернуто на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 . Прийняття потерпілим на зберігання телефону підтверджено його розпискою від 26.04.2018 року.
На вказаний телефон в ході досудового слідства накладено арешт, що вбачається з ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2018 року.
Згідно висновку експерта № 2442/18-21 від 25.04.2018 року ринкова вартість телефону мобільного зв`язку торгової марки «FLY» FS405 у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з урахуванням зносу, станом на 30.03.2018 року, складала 376, 25 грн.

За обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 296 КК України

01.01.2020 року з заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернувся ОСОБА_7 , який просив прийняти міри до невідомих йому осіб, які 01.01.2020 року близько 15:30 години, за адресою м. Вінниця, вул. Шимка, 3, біля школи № 12 нанесли йому тілесні ушкодження.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 01.01.2020 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
З довідок, виданих КЗ ВОНД «Соціотерапія» № 006 та 008 від 01.01.2020 року вбачається, що о 17:40 годині та о 17:50 годині проведено медогляд ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у обох осіб встановлено стан алкогольного сп`яніння легкого ступеню.
Як вбачається з висновку експерта № 85 від 13.02.2020 року у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження синці на голові, в лівій підключичній ділянці, на правому плечі, на правій кисті та правому стегні, які належать до легких тілесних ушкоджень та виникли від травматичної дії (удару) тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному в постанові про призначення судово-медичної експертизи 01.01.2020 року.
Учасники судового провадження вважали, що дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ними не оспорюються є недоцільним.
З`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ними не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинуваченого, письмових доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені шахрайства є доведеною. Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно заволодів майном потерпілого шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном марки «FLY» FS405, зазначив обставини вчинення вказаного злочину, суму заподіяних збитків, що узгоджується з заявою потерпілого про вчинення злочину, висновком експерта, постановою про визнання предмету речовим доказом.
Таким чином, обвинуваченим суду повідомлено всі обставини заволодіння чужим майном, такі показання узгоджуються з заявою потерпілого, якою підтверджено спосіб незаконного заволодіння його майном, час, місце вчинення злочину та висновком експерта, яким підтверджено суму завданих збитків.
Вказані докази в сукупності є достатнім для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Аналіз показань обвинувачених, письмових доказів у справі також свідчить, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчинені хуліганства є доведеною. Суд приймає до уваги як належні та допустимі докази у справі показання обвинувачених, які в судовому засіданні визнали, що у вказаний в обвинувальному акті час та громадському місці узгоджено між собою, безпідставно, з хуліганських спонукань почали наносити раніше незнайомому їм ОСОБА_7 удари в область голови та тіла, не дивлячись на присутність сторонніх осіб та незважаючи на те, що потерпілий намагався уникнути побиття, не застосовував щодо них фізичну силу.
Обвинуваченими суду повідомлено всі обставини вчинення хуліганства групою осіб та такі показання узгоджуються з заявою потерпілого, якою підтверджено обставини вчинення злочину у громадському місці, узгодженість дій нападаючих, час та місце вчинення злочину. Висновком експерта підтверджено наявність легких тілесних ушкоджень у потерпілого, механізм та час їх виникнення.
Вказані докази в сукупності є достатнім для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складу злочинів та надання правової кваліфікації дій обвинувачених.
Оцінивши сукупність всіх досліджених доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України, як вчинення шахрайства, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
При вирішенні питання щодо обрання обвинуваченим покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики виданої виконкомом Хижинецької сільської ради від 20.01.2020 року вбачається, що скарг на адресу ОСОБА_4 не надходило. Інші характеризуючі дані відсутні.
Згідно довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 30.01.2020 року ОСОБА_4 на обліку в даному закладі не перебуває.
Як вбачається з довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» від 28.01.2020 року ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку не перебуває.
Згідно вимоги про судимість обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисний корисливий злочин невеликої тяжкості проти власності та умисний злочин середньої тяжкості проти громадського порядку, вину у вчиненні злочинів визнав, щиро розкаявся, добровільно завдані ОСОБА_8 збитки не відшкодував, оскільки мобільний телефон повернуто останньому внаслідок дій правоохоронних органів під час досудового розслідування, а не внаслідок вільного волевиявлення обвинуваченого.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказане підтверджується довідкою КЗ ВОНД «Соціотерапія», визнається обвинуваченим, впливало на вчинення ним злочину та підвищувало суспільну небезпечність дій останнього.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, зокрема нанесення тілесних ушкоджень потерпілому у присутності сторонніх осіб, безпідставності вказаних дій, вчинення обвинуваченим сукупності злочинів, а також особи обвинуваченого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив другий злочин в період перебування іншої кримінальної справи в провадженні суду, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде остаточне покарання у виді позбавлення волі, оскільки вказане покарання досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинено сукупність злочинів, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів.
В той же час, суд, зважаючи на те, що обвинувачений у вчинених злочинах щиро розкаявся, його молодий вік, враховуючи позицію потерпілого ОСОБА_7 , вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування зазначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
З характеристики за місцем проживання виданої 20.02.2020 року виконкомом Хижинецької сільської ради вбачається, що скарг на ОСОБА_5 не надходило. Інші характеризуючі дані відсутні.
Згідно довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 30.01.2020 року ОСОБА_5 на обліку в даному закладі не перебуває.
З довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» від 28.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_5 на диспансерному наркологічному обліку не перебуває.
Згідно вимоги про судимість обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив умисний злочин проти громадської безпеки за співучастю з іншою особою, вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданих злочином збитків.
Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою КЗ ВОНД «Соціотерапія» та показаннями обвинуваченого, оскільки вказане підбурювало обвинуваченого до злочинної поведінки та могло обтяжити наслідки злочину.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, зокрема нанесення тілесних ушкоджень потерпілому у присутності сторонніх осіб, особи обвинуваченого, наслідків вчиненого хуліганства, безпідставності вказаних дій, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі, оскільки вказане покарання досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Разом з тим, суд, зважаючи на те, що обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, враховуючи позицію потерпілого ОСОБА_7 та молодий вік обвинуваченого, вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Також у відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні за його обвинуваченням за ч. 1 ст. 190 КК України становлять 286,00 гривень.
Суд вирішує питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 100 КК України.
Керуючись ст.ст. 65-67, 190, 296 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 296 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді чотирьох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 286,00 гривень.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2018 року на мобільний телефон марки «FLY» FS405 у корпусі чорного кольору скасувати.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки «FLY» FS405 у корпусі чорного кольору, що зберігається у потерпілого залишити останньому ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: