Справа № 303/4051/18
№ 1-кс/303/541/20
У Х В А Л А
03 квітня 2020 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,
за участю: старшого слідчого СВ Мукачівського ВП
ГУНП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3

розглянувши клопотання власника арештованого майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, подане в порядку ст. 174 КПК України,

в с т а н о в и в:

Власник арештованого майна ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про скасування арешту майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається двох житлових кімнат, загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 27, 7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104, яка належить йому ( ОСОБА_4 ) на праві приватної власності, накладеного ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 01 березня 2019 року у кримінальному провадженні № 0002726 внесеному до ЄРДР 07.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 КК України, з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні.
Заявник зазначає, що він є власником арештованого майна, на підставі договору купівлі-продажу № 1189 від 22.06.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу, ОСОБА_5 .. При цьому, що арешт на належне йому нерухоме майно накладено безпідставно, необґрунтовано та помилково, оскільки він не являється суб`єктом злочину, не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого, а тому просить скасувати арешт на належну йому квартиру.
У судове засіданні заявник не з`явився, будучи обізнаним, що клопотання про скасування арешту майна, розглядається не пізніше 3-х днів з моменту його надходження до суду. Його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання власника майна про скасування арешту квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, накладеного ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 01 березня 2019 року у кримінальному провадженні № 0002726 внесеному до ЄРДР 07.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 КК України, з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні. При цьому слідчий зазначає, що вказана квартира визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому арешт накладено у відповідності до вимог кримінального процесуального закону. На даний час необхідність арешту не втратила своєї актуальності, оскільки досудове розслідування триває, призначено ряд експертиз, які наразі ще не виконані. Крім того, арешт майна обмежує право власності тільки в частині розпорядження майном, в той же час право володіння та користування майном, яке перебуває під арештом, жодним чином не обмежено. Тобто, власник арештованого майна ОСОБА_4 може вільно ним володіти і користуватися для проживання.
Розглянувши клопотання про скасування арешту з доданими до нього матеріалами та матеріали про накладення арешту, в порядку та строках, встановлених ч. 2 ст. 174 КПК України, прихожу до наступного висновку:
Згідно ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 01.03.2019 року, слідчий СВ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , звернувся в суд (до слідчого судді) з клопотанням про накладення арешту на майно в якому зазначив, що 07.08.2015 року за заяві ОСОБА_7 відповідно до якої 17.06.1998 р. працівниками Мукачівського БТІ в порушенні приписів чинного законодавства, проводили реєстрацію права власності на спільну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за громадянкою ОСОБА_8 , яка отримала свідоцтво на право власності вцілому, уповноваженою особою Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, внесенні відомості до ЄРДР за № 0002726 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.190 КК України. Крім того, 14.10.2017 року за заявою ОСОБА_7 про те, що приватним нотаріусом ОСОБА_9 в 1999 році незаконно було посвідчено договір на квартиру, уповноваженою особою Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, внесенні відомості до ЄРДР за № 0002603 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.358 КК України, а тому в органу досудового розслідування виникла підстава накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 з метою забезпечення збереження речового доказу та в якості превентивних заходів щодо незаконного відчуження вищевказаної квартири третім особам.
Постановою старшого слідчого СВ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 14 червня 2018 року квартиру АДРЕСА_2 , яка розташована на другому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку та складається двох житлових кімнат, загальною площею 48,8 кв.м; житлова площа становить 27, 7 кв.м.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №104, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002726 від 07 серпня 2015 року.
Ухвалою слідчого судді від 01.03.2019 року, - накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Ухвала слідчого судді про накладення арешту не оскаржена, в порядку встановленому кримінальним процесуальним Законом, набула законної сили.
Як встановлено в судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0002726 внесеному до ЄРДР 07.08.2015 року зо ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 КК України, на даний час триває досудове розслідування, необхідність арешту майна не відпала.
Особливістю предмета шахрайства (ст. 190 КК України) - є те, що ним може бути як чуже майно, так і право на таке майно. Право на майно може бути закріплене у різних документах.
Предметом злочину, передбаченого (ст. 358 КК України) - є: посвідчення або інший документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією незалежно від форми власності, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків.
Слідчий суддя враховує, що метою накладення арешту на тимчасово вилучене майно, була наявність сукупності підстав та розумних підозр вважати, що квартира АДРЕСА_2 є об`єктом кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 КК України, запобігання можливості її відчуження та збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 Кримінального-процесуального кодексу України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися ним.
У розрізі положень ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до п.7) ч.2. ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Стаття 170 КПК України «Накладення арешту на майно», визначає: що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Частина друга та третя цієї статті кримінального процесуального Закону передбачають, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно абзацу другого ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасованим повністю або частково, якщо: - відпали підстави його застосування; - арешт було накладено необґрунтовано.
Заявником не доведено, що відпала необхідність у збереженні речових доказів у кримінальному провадженні, чи арешт накладено необґрунтовано.
У той же час, слідчим у даному кримінальному провадженні доведено необхідність арешту майна з метою збереження речового доказу.
Таким чином, відсутні законні підстави для задоволення клопотання про скасування арешту майна, накладеного слідчим суддею у даному кримінальному провадженні.

На підставі вище наведеного, керуючись: ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання власника арештованого ОСОБА_4 , подане в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження № 0002726 внесеного до ЄРДР 07.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 КК України, - залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_1
03.04.2020