ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 622/1538/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/147/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Золочівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Золочівського районного суду Харківської області від 26.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000484 від 20.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203-2 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Харківської області від 26.12.2019 у задоволенні клопотання прокурора Золочівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження № 0000484 від 20.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203-2 КК України відмовлено.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор Золочівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді про відмову в арешті тимчасово вилученого майна скасувати; постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, перелік якого зазначений в апеляційній скарзі.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор Золочівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить: ухвалу слідчого судді Золочівського районного суду Харківської області від 27.12.2019 про відмову в арешті тимчасово вилученого майна скасувати; постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на тимчасово вилучене, з приміщення АДРЕСА_1 , майно, тобто на брезентові полотна з надписами «Космолот, чемпіон серед лото», і «24 години», що перебуває в праві володіння ТОВ «Магнум Трейд ДТД», розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Будівельників, 23, керівником якого є ОСОБА_7 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Мано, на яке накладене арешт, помістити до камери зберігання речових доказів Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, що розташоване за адресою: Харківська область, смт Золочів, вул. Центральна, 26.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що є необґрунтованими такі підстави відмови прокурору у арешті тимчасово вилученого майна, як порушення строку подання ним клопотання, і не усунення недоліків, що стосувалась відсутності клопотань про поновлення строків, зазначених в ухвалі слідчого судді від 27.12.2019 про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків.
Вислухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
З клопотання прокурора вбачається, що слідчим відділом Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000484 від 20.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203-2 КК України.
З витягу з ЄРДР вбачається що підставою для внесенні відомостей стало повідомлення зі служби 102, яке надійшло 20.12.2019 о 13-55 год, про те, що невстановлені особи у приміщенні АДРЕСА_1 та в приміщенні АДРЕСА_3 займаються гральним бізнесом.
Як зазначив прокурор у клопотанні, в порядку, передбаченому частиною 3 статті 214 КПК України, слідчим 20.12.2019 проведено огляд місця події, яким стала прилегла територія приміщення АДРЕСА_1 , де на стінах зазначеного приміщення було виявлено і тимчасово вилучено брезентові полотна «Космолот, чемпіон серед лото», «24 годин».
Одночасно, в ході досудового розслідування кримінального провадження 21.12.2019 в період з 03.25 по 05.03 год. слідчим проведено огляд, яким стала прилегла територія і приміщення будівлі АДРЕСА_1 , де біля будівлі і в приміщенні будівлі виявлено і тимчасово вилучено: автомобіль марки «Volkswagen», модель «Transporter» з н.з. НОМЕР_1 , у якому знаходилось обладнання, яке використовується для зайняття гральним бізнесом, аналогічне обладнання виявлено в приміщенні будівлі.
Звертаючись із клопотанням про арешт майна, прокурор вказав, що усе вищевказане тимчасово вилучене майно підпадає згідно статті 98 КПК України під поняття речовий доказ, тому як і інші матеріальні об`єкти, можуть бути знищеними, зміненими і переробленими, тому є необхідність у їх збереженні, оскільки сторона обвинувачення буде позбавлена можливості без їх наявності призначити і провести відповідні експертизи, тим самим не зможе встановити усі обставини кримінального провадження, передбачені статтею 91 КПК України, та виконати покладені статтею 2 КПК України завдання.
Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя зазначав, що подання клопотання про арешт вилученого в ході огляду майна необхідно було здійснити 23.12.2019 (після вихідного дня 22.12.2019) безпосередньо до канцелярії суду, що не спричинило б невиправданої затримки в розгляді клопотання про арешт та повністю б відповідало положенням частини 7 статті 115 КПК України. Направлення ж клопотання про арешт майна за допомогою поштового сполучення призводить до недотримання строків, встановлених КПК України, що відповідно призводить і до порушення прав власників вилученого майна, невизначеності правового статусу майна протягом тривалого періоду, що не відповідає загальним засадами кримінального провадження, визначеним статтею 7 КПК України. Зважаючи на те, що подальше зволікання з вирішення питання про арешт майна призведе до порушень прав власників, суд вважав за можливе розглянути клопотання по суті та прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.
З висновком слідчого судді щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасового вилученого майна погоджується й суд апеляційної інстанції.
Разом з цим, апеляційний суд не може погодитись із мотивами, з яких слідчий суддя прийшов до такого висновку.
Відповідно до частини 2 статті 171 КПК України арешт майна допускається з метою:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
З матеріалів наданих суду, зокрема і зі змісту самого клопотання, не вбачається, що на момент проведення огляду місця події чи часом раніше у вищевказаному приміщенні здійснювалася діяльність, відповідальність за яку передбачена статтею 203-2 КК України.
Органом досудового розслідування до клопотання не долучено доказів, які б свідчили, чи мались достатні підстави вважати, що в цьому приміщенні дійсно організовано діяльність з надання послуг у сфері грального бізнесу.
З вказаних матеріалів не вбачається будь-якої інформації щодо надання послуг у сфері грального бізнесу за вищевказаною адресою.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування не здобуто доказів того, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт та за допомогою якого, на думку прокурора, невстановлені особи займались гральним бізнесом, використовувалося для здійснення діяльності, за яку передбачена відповідальність статтею 203-2 КК України.
Крім того, як вбачається з протоколу огляду місця події від 21.12.2029, на час проведення огляду хоча автомобіль та приміщення були відчинені, проте усе комп`ютерне обладнання, яке було виявлено, знаходилося у неробочому стані, а системні блоки, монітори, які були виявлені у приміщенні, знаходилися у клітчастій сумці, що свідчить про те, що на час здійснення огляду, як у приміщенні, так і в автомобілі, не здійснювалося ніякої діяльності.
Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не дають безумовних підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.
Таким чином, органом досудового розслідування на даний час не наведено достатніх доказів, що майно, яке зазначене у клопотанні прокурора про арешт майна, вказує на вчинення злочину, передбаченого статтею 203-2 КК України, у зв`язку із чим ухвала слідчого судді скасуванню не підлягає, з підстав, передбачених частиною 1 статті 173 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Золочівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Золочівського районного суду Харківської області від 26.12.2019 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -
Судді: