Суддя ОСОБА_1
Справа № 616/1007/19
Провадження № 1-кп/644/261/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2020 р. м. Харків
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря - ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , потерпілої - ОСОБА_6 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 , законного представника потерпілої - ОСОБА_8 ; захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши в закритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000193 від 26.09.2019 року у відношенні

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.152 КК України, щодо яких застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.
Прокурором заявлено клопотання про необхідність продовження дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, оскільки судовий розгляд не розпочато, потерпілу не допитано, письмові докази не досліджено, ризики, враховані при застосуванні саме такого запобіжного заходу, не зменшилися та не перестали існувати.
В межах обговорення поставленого судом питання, сторона захисту захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_9 зазначив, що прокурором не обґрунтовано доцільність тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою, сама по собі тяжкість пред`явленого обвинувачення не є достатньою підставою для застосування такого суворого запобіжного заходу щодо обвинуваченого, фактичних даних щодо існування на цей час вказаних прокурором ризиків не наведено, вважав за можливе змінити застосований раніше запобіжний захід на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту. Мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності раніше не притягався, зареєстрований як ФОП за адресою : АДРЕСА_1 ; має постійне місце проживання, крім того, обвинувачений є інвалідом І групи по зору.
Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав думку захисника.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_10 заперечувала проти доводів прокурора про необхідність продовження раніш застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_12 у зв`язку з тими обставинами, що вказані прокурором ризики є безпідставними, обвинувачений має постійне місце проживання, вважала, що до обвинуваченого можливо змінити застосований раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою з наступних підстав.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_12 , ОСОБА_11 обвинувачуються за ч.3 ст.152 КК України, що є особливо тяжким злочином.

Ухвалами слідчого судді Великобурлуцького районного суду Харківської області від 27.09.2019 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_11 застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема, викладеної в рішенні від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії» тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Такими ознаками є тяжкість та суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, а також можливість незаконного впливу на потерпілого, свідків, які судом не допитані, та можливість переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та доводи приведені на їх противагу обвинуваченими та їх захисниками, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , тяжкість можливого покарання за особливо тяжкий злочин, скоєння якого інкримінується останнім, колегія суддів прийшла до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу, свідків, а також можливість скоїти інші кримінальні правопорушення. Вагомість приведених ризиків на момент розгляду питання про доцільність продовження запобіжного заходу не зменшилась.
Відтак, за наявності системного зв`язку приведених ризиків, обґрунтованої підозри, тяжкості покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, скоєння якого інкримінується обвинуваченим, а також наявність публічного інтересу, у суду не має підстав для зміни обраного раніше запобіжного заходу.

Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченим та які не існували і не розглядались на час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, запобіжні заходи, обрані відносно обвинувачених, відповідають характеру і тяжкості інкримінованого діяння, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинувачених.

Крім того, судом вирішувалося питання про можливість застосування до обвинуваченого запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою. Разом з цим, колегія суддів дійшла висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні. Викладені захисниками обвинувачених доводи в частині наявності підстав для застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів є безпідставними, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі слідчого судді при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу доведено не було.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178,180,183, 331 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,до 14 квітня 2020 року.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 14 квітня 2020 року.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.
Копію ухвали направити до ДУ Харківський слідчий ізолятор.
Ухвала може бути оскаржена відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2