КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:158:0144 (площа 1,0397 га, Київська область, Ірпінська міська рада), власником якої є громадянка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), заборонивши розпорядження вказаним майном, вчинення щодо нього правочинів, проведення з ним аукціонів/торгів, а також проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вказав, що арешт нерухомого майна щодо якого йдеться у клопотанні, має на меті забезпечити докази у кримінальному провадженні, оскільки останнє підпадає під ознаки речового доказу, згідно ст. 98 КПК України, як об`єкт кримінально-протиправних дій, що отриманий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, окрім іншого таке нерухоме майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення, втрати, відчуження або пошкодження майна та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим клопотання підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на земельну ділянку, власником якої є ОСОБА_7 .
Як зазначає представник, розслідування здійснюється за фактом вчинення службовими особами ПАТ КБ «Євробанк» та ПАТ «Фідобанк» заволодіння чужим майном (грошовими коштами, земельними ділянками, об`єктами нерухомості) за попередньою змовою із службовими особами юридичних осіб приватного/публічного права з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб у особливо великих розмірах внаслідок чого інтересам держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб завдано збитків в особливо великих розмірах, однак вказує, що фабула даного кримінального провадження жодним чином не стосується ОСОБА_10 , оскільки остання не є і ніколи не була ні боржником, ні кредитором цих банків, не має і не мала ніяких фінансово-господарських відносин із цими банками до початку процедури їх ліквідації, на має і не мала жодного відношення до службових осіб указаних банків та пов`язаних із ними осіб.
Апелянт зазначає, що у 2018 році, на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було опубліковано паспорт відкритих торгів (аукціону) з продажу активів (майна) ПАТ КБ «ЄВРОБАНК», № лоту GL22N22477. В аукціоні взяла участь ОСОБА_7 , яка стала переможцем у відкритих торгах та отримала право на придбання земельних ділянок, про що було складено відповідний протокол. Ціна продажу земельних ділянок в результаті проведеного аукціону склала 10 902 405,54 грн.
Дотримання процедури придбання земельних ділянок, відсутність у покупця на момент участі у відкритих торгах інформації що Уповноважена особа від Фонду гарантування вкладів не мала права його відчужувати, свідчить про те, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем і майно, яке вона придбала, не може бутиу будь-якому випадку у неї витребувано.
Разом з тим, з невідомих причин, усі чотири земельні ділянки, придбані на відкритих торгах, визнані речовим доказом та арештовані в рамках кримінального провадження № 0000889 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за заявою самого ж Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як вказує представник, земельні ділянки вибули із активу Фонду гарантування вкладів з ініціативи останнього,Ю шляхом компенсації реальними грошовими коштами.

Навіть якщо указані земельні ділянки колись були предметом якогось злочину, до якого ні ОСОБА_10 , ні Фонд гарантування вкладів не мають відношення, то це не є предметом розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки у цьому провадженні перевіряються обставини спричинення збитків виключно Фонду гарантування вкладів. У випадку із указаними земельними ділянками Фонд гарантування вкладів нічого не втратив, а навпаки здобув. Тому зазначені земельні ділянки не можуть мати жодного доказового значення у цьому кримінальному провадженні і не можуть бути речовим доказом, як предмет злочину, яким Фонду гарантування вкладів фізичних осіб може бути спричинено збитки.
На думку представника, прокурором не доведено, а судом не обґрунтовано, які саме обставини підтверджують те, що у разі не застосування арешту, можуть призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, коли мова йде про нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_10 саме у зв`язку із прийняттям оферти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та виконанням всіх передбачених законодавством та угодою купівлі-продажу.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга представника власника майна такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.
Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Відповідно до частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу слідчого судді від 12 грудня 2019 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений не був.
Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням СБ України з лютого 2018 року здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000889 від 19 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за фактом вчинення службовими особами ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та ПАТ «ФІДОБАНК» заволодіння чужим майном (грошовими коштами, земельними ділянками, об`єктами нерухомого майна), за попередньою змовою зі службовими особами юридичних осіб приватного/публічного права, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, шляхом зловживання своїм службовим становищем, у особливо великих розмірах, внаслідок чого інтересам держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб завдано збитків в особливо великих розмірах.

02 грудня 2019 року відповідною постановою слідчого земельну ділянку кадастровий номер :01:158:0144 (площа 1,0397 га, Київська область, Ірпінська міська рада), власником якої є громадянка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), визнано речовим доказом.

04 грудня 2019 року старший слідчий в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01:158:0144 (площа 1,0397 га, Київська область, Ірпінська міська рада), власником якої є громадянка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), заборонивши розпорядження вказаним майном, вчинення щодо нього правочинів, проведення з ним аукціонів/торгів, а також проведення будь-яких реєстраційних дій.

Ухвалою слідчого судді Шевченкіського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року зазначене клопотання задоволено та накладено арешт на вказану земельну ділянку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону, в цілому, дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000889, про накладення арешту на вищевказану земельну ділянку, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обгрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на майно.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказану квартиру, оскільки дане майно, як вважає колегія суддів відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 від 02 грудня 2019 року визнана речовим доказом (том 2 а.с. 75-76).
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді не містить обґрунтування щодо значення арештованої земельної ділянки для встановлення обставин кримінального провадження, є необгурнтованими.
Разом з тим, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення положень п. 2 ч.10 ст. 170 КПК України, яким передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки арешт на вказану земельну ділянку накладено за наявності для цього передбачених законом підстав та з метою забезпечення збереження речових доказів.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначену земельну ділянку, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доводи апелянта про те, що арешт на вищевказану земельну ділянку накладено безпідставно без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:158:0144 (площа 1,0397 га, Київська область, Ірпінська міська рада), власником якої є громадянка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), заборонивши розпорядження вказаним майном, вчинення щодо нього правочинів, проведення з ним аукціонів/торгів, а також проведення щодо нього будь-яких реєстраційних дій залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1329/2020
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_11
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1