Справа № 521/2589/20
Номер провадження:1-кс/521/1090/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000475 від 17.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З клопотання слідчого та наданих матеріалів вбачається, що 16.02.2020 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , проникла у будинок та таємно викрала 4 металеві труби довжиною 2,5 метрів кожна, металевий верстак для електропили, металеву кришку від клітки, завдавши ОСОБА_4 матеріальну шкоду у сумі 800 гривень.

За даним фактом 17.02.2020 року почато досудове розслідування, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення №0000475.

Слідчий звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про арешт майна, яке 17.02.2020 року було виявлено та вилучено під час огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Туристська, 2, а саме: металева труба довжиною 3 метри.

Слідчий у судовому засіданні просив задовольнити клопотання.

Власник майна у судове засідання не з`явився.

Вивчивши клопотання та матеріали приложені до нього, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до наявних у матеріалах клопотання витягу з ЄРДР за №0000475 та протоколу допиту потерпілого від 17.02.2020 року вбачається, що було викрадено 4 металеві труби довжиною 2,5 метрів кожна, діаметром приблизно 15 сантиметрів.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.02.2020 року вбачається, що було вилучено металеву трубу довжиною 3 метра діаметром 6 сантиметрів зі слідами зварювання, але підстав вважати що це викрадена труба довжиною 2,5 метрів до якої було зварено частину іншої труби не має, так як вказані труби мають різний діаметр.

У своєму клопотанні орган досудового розслідування просить накласти арешт на майно, так як воно відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення, проте відомостей щодо того, які саме сліди кримінального правопорушення зберегло на собі вказане майно у клопотанні не зазначено.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що вилучене майно не відповідає критеріям, передбаченим ч.2 ст. 167 КПК України, так як відповідно до матеріалів клопотання не вбачається, що воно пристосовано чи використано як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди або є предметом кримінального правопорушення.

Крім того, у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Необхідно зазначити, що у Рішенні «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у майно особи, тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу правовідносин, які склалися у цій справі.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном державними органами не було законним, так як вказане майно не відповідає критеріям, передбаченим ч.2 ст. 167 КПК України.

У п.2 ч.2 ст. 173 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку вказане майно не можливо використати як доказ у кримінальному провадженні, тому що сторона обвинувачення не довела, задля доказування яких саме обставин необхідно накласти арешт на майно.

Таким чином, дії органів державної влади не відповідають положенням кримінального процесуального закону та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання було свавільним.

Щодо забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, то в даному випадку інтереси суспільства щодо здійснення досудового розслідування не перевагають вимозі захисту основоположних прав конкретної особи в частині мирного володіння майном фізичної або юридичної особи.

З викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання відмовити, так як потреби досудового розслідування, в даному випадку, не виправдовують ступінь втручання у права і свободи особи щодо мирного володіння майном.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000475 від 17.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України відмовити, що є підставою для виконання дій, передбачених ч.3 ст. 173 КПК України та тягне за собою негайне повернення особі цього тимчасово вилученого майна, а саме: металева труба довжиною 3 метри.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1