№ 207/3087/17
№ 1-кп/207/51/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кам`янське кримінальне провадження, за №0000073 від 18 січня 2017 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, не маючого освіти, у шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей на утриманні не має, безпартійного , відомості про відношення до військової служби відсутні, військовий квіток не вилучався, раніше судимого: 23.05.2006 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, до 5 років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України, зі звільненням від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком 3 роки.

23.08.2007 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, з застосуванням ст.71 КК України, до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 26.07.2012 року по відбуттю строку покарання.

13 березня 2018 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за вчинення злочину за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, офіційно не працював, в центрі зайнятості як безробітний на обліку не перебував, зареєстрований у АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

ВСТАНОВИВ:

17.01.2017 приблизно о 17 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , направлявся до квартири, що знаходилася на АДРЕСА_2 , в якій на той час проживав. Проходячи біля будинку АДРЕСА_3 , побачив малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмовляючого по мобільному телефону. У зв`язку з чим у останнього раптово виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

17.01.2017 року приблизно о 17 годині 10 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування встановити не вдалося) ОСОБА_5 підійшов до малолітнього ОСОБА_6 , у якого запитав про те, котра година. Малолітній ОСОБА_6 достав з кишені телефон, увімкнув екран та показав ОСОБА_5 .. Повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою , обвинувачений вирвав з рук малолітнього потерпілого, тобто умисно відкрито, із корисливих мотивів, викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_7 мобільний телефон «Nomi i 503», вартість якого станом на 17.01.2017 згідно висновку судово товарознавчої експертизи №744-17 від 21.02.2017 становила 1805грн., з сім картою мобільного оператора зв`язку «Київстар», вартість якої станом на 17.01.2017 року згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 744-17 від 21.02.2017, становила 35 грн., всього на загальну суму 1840 гривень.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, показав, що шкодує про свою поведінку по відношенню до раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_9 , у якого відкрито викрав мобільний телефон. Викрадений телефон повернуто потерпілому на досудовому слідстві. У нього самого проблеми зі здоров`ям, потребує лікування . Просить суворо його не карати.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення окрім його визнавальних показів знайшла своє підтвердження іншими доказами, перевіреними при судовому розгляді.

Потерпілий ОСОБА_7 підтвердив відкрите викрадення у січня 2017 року належного йому мобільного телефону «Nomi i 503» у малолітнього ОСОБА_6 , 2004 року народження, про що було повідомлено працівникам поліції. При проведенні досудового слідства мобільний телефон був повернутий, у зв`язку з цим цивільний позов не заявлявся. Покарання винному у вчиненні злочину повинен призначити суд.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (витяг знаходиться в матеріалах кримінального провадження та досліджений при судовому розгляді) кримінальне провадження за №0000073 було відкрито 18 січня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №744-17 від 21.02.2017 року (висновок експертизи знаходиться в матеріалах провадження та досліджений при судовому розгляді) вартість мобільного телефону «Nomi i 503» станом на 17.01.2017 року становила 1805 гривен, вартість сім карти оператора мобільного зв`язку «Київстар» становила 35 грн.

Відкрито викрадений мобільний телефон «Nomi i 503», з сімкартою оператора мобільного зв`язку «Київстар» за постановою слідчого Південного ВП Кам`янського ВПГУНП в Дніпропетровській області визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та повернутий потерпілому ОСОБА_7 під розписку (постанова слідчого про визнання викраденого майна речовим доказом знаходиться в матеріалах кримінального провадження , а телефон повернути потерпілому під розписку).

Враховуючи викладене, суд вважає що в судовому засіданні вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіжі), вчиненому повторно, встановлена та доведена , а дії його необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у відповідності до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 в силу ст.67 КК України є рецидив злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи працездатним , не працював, у шлюбі не перебував, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризувався задовільно.

Відповідно до змісту ст.ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених , а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного,обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання . Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення , перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так іншими особами.

При призначенні покарання особі, яка вчинила злочин, суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок , інтереси потерпілого щодо суворості покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання. Крім того, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення , обставини справи, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання , суд доходить до висновку, що єдиною необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є міра покарання у вигляді позбавлення волі, яку слід відбувати реально.

При цьому, враховуючи обставини справи , щире каяття, визнання вини у повному обсязі , відсутність у потерпілого претензій матеріального характеру, суд вважає, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.

Враховуючи, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, вчинено до ухвалення вироку Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року, суд при призначенні покарання застосовує правила призначення покарання за сукупністю злочинів, передбачені ч.4 ст.70 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

По справі є процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 198грн., які відповідно до вимог ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 у прибуток держави .

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100,124,373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України призначеним покарання поглинути покарання, призначене за вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року у вигляді 4 років позбавлення волі, призначивши покарання за сукупністю злочинів у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в установі виконання покарань.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_5 у прибуток держави відповідно до вимог ст.124 КПК України витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 198 грн.

Речові докази: мобільний телефон «Nomi i 503»,, який зберігається у потерпілого, повернути ОСОБА_7 , знявши арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.02.2017 року.

Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1