КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/865/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
27 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , та підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 27 грудня 2019 року,-
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_6 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор» без можливості внесення застави до 29 січня 2020 року включно, щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тупальці, Новгорад-Волинського району, Житомирської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого та продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , та підозрюваний ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою та застосувати відносно ОСОБА_8 інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що слідчим суддею не надано належної оцінки вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним інкриміновано кримінального правопорушення. Стверджує, що жоден доказ, доданий до клопотання слідчого, не вказує на причетність підозрюваного до інкримінованого йому злочину. Додає про відсутність даних стосовно того, що ОСОБА_10 та підозрюваний заздалегідь, перед злочином, домовились вбити ОСОБА_11 .
Далі в апеляційній скарзі адвокат зазначає, що кваліфікація інкримінованого підозрюваному злочину не відповідає фактичним обставинам справи. Стверджує про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та додає, що оскаржувана ухвала не містить належного обґрунтування щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.
Також сторона захисту звертає увагу суду на те, що підозрюваний на даний час стороною обвинувачення не допитаний. Адвокат зазначає про недотримання вимог ст. 178 КПК України та вказує, що підозрюваний має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, міцні соціальні зв`язки, проживає разом із двома дітьми, має заробіток близько 30 тис. грн. на місяць, за рахунок якого утримує дружину, двох дітей та матір, яка має незадовільний стан здоров`я, брав активну участь у громадському житті села, має у власності автомобіль, судимостей не має, раніше не вчиняв злочини та до кримінальної відповідальності не притягувався.
Апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_8 за змістом аналогічна апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та підозрюваного не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
29.07.2019 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
30.07.2019 ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України, вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
01.08.2019 ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 26.09.2019.
Постановою керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області від 25.09.2019 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 30.10.2019 включно.
29.10.2019 ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області у даному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до 30.12.2019 включно.
Ухвалами слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 30.10.2019 строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено до 28.12.2019 включно.

24.12.2019 ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців.

26.12.2019 слідчий СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 27 грудня 2019 року задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави, до 29 січня 2020 року включно.

Під час розгляду клопотання про продовженнящодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозруу вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження апелянтів про те, що жоден доданий до клопотання слідчого доказ не вказує на причетність підозрюваного до інкримінованого йому злочину, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у протоколах огляду місця події від 29.07.2019, висновку експертного дослідження №417 від 29.11.2019, протоколі допиту ОСОБА_12 від 30.07.2019, протоколі допиту ОСОБА_13 від 29.07.2019, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_12 від 20.08.2019, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_13 від 21.08.2019, протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 30.07.2019, протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_10 від 31.07.2019, протоколі допиту ОСОБА_14 від 21.11.2019, протоколі допиту ОСОБА_15 від 21.11.2019, протоколі допиту ОСОБА_16 від 21.11.2019.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.

Посилання адвоката та підозрюваного на відсутність даних стосовно того, що ОСОБА_10 та підозрюваний заздалегідь, перед злочином, домовились вбити ОСОБА_11 , як на підставу для скасування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, а тому доводи апеляційних скарг захисника та підозрюваного стосовно недоведеності неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими.

Доводи апелянтів щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Посилання авторів апеляційних скарг на те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, міцні соціальні зв`язки, проживає разом із двома дітьми, має заробіток близько 30 тис. грн. на місяць, за рахунок якого утримує дружину, двох дітей та матір, яка має незадовільний стан здоров`я, брав активну участь у громадському житті села, має у власності автомобіль, судимостей не має, раніше не вчиняв злочини та до кримінальної відповідальності не притягувався, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки, навіть з урахуванням наявних у підозрюваного соціальних зв`язків, запобігти яким можливо через застосування запобіжних заходів.
Посилання сторони захисту на те, що кваліфікація злочину не відповідає фактичним обставинам справи, не заслуговують на увагу, оскільки кваліфікація дій підозрюваного може бути змінена протягом досудового розслідування, проте на момент розгляду клопотання, у колегії суддів не викликає сумнівів правильність кваліфікації дій підозрюваного, з урахуванням обставин справи та доданих до клопотання доказів.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді і посилання апелянтів на ті обставини, що на даний час підозрюваного не допитано, оскільки приймаючи рішення, слідчий суддя пересвідчився у наявності обставин, які перешкоджають закінчити досудове розслідування і відсутність яких мала би бути підставою для відмови у задоволенні клопотання, що у цьому випадку не мало місця.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим твердження апелянтів про те, що слідчим суддею не надано належної оцінки вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним інкриміновано кримінального правопорушення, слід визнати непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційних скаргах захисника та підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 27 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор» без можливості внесення застави до 29 січня 2020 року включно, залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , та підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4