УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2020 Справа №607/18713/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час судового розгляду в залі суду кримінального провадження №0001944 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_4 ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4

встановив:

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії раніше обраних обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які перешкоджають обранню вказаним обвинуваченим більш м`яких запобіжних заходів.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, підтримане потерпілими та представником потерпілого, сторону захисту, які заперечили у задоволенні клопотань прокурора та захисник ОСОБА_7 заявила клопотання, підтримане обвинуваченим ОСОБА_11 , про зміну вказаному обвинуваченому чинного запобіжного заходу на домашній арешт, посилаючись на необґрунтованість вказаних прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотань сторони захисту слід відмовити, а клопотання прокурора необхідно задовольнити, продовживши обвинуваченим строки дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних мотивів.
Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Встановлено, що обвинувачений

- ОСОБА_3 , хоча і будучи особою молодого віку, який має постійне місце проживання, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності та неодноразово був судимим за вчинення злочинів проти власності, у тому числі тяжких, ніде не працює, низький рівень його соціальних зв`язків (неодружений, не має утриманців), який тільки-но наприкінці березня 2019 року звільнившись з місць позбавлення волі, знову обвинувачується у вчиненні 2 тяжких злочинів проти власності, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_3 внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність обґрунтованих ризиків, обсяг яких не зменшився і вони продовжують своє існування, що передбачені п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення;

- ОСОБА_4 , хоча і будучи особою молодого віку, який має постійне місце проживання, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності та неодноразово був судимим за вчинення злочинів проти власності, у тому числі тяжких, ніде не працює, низький рівень його соціальних зв`язків (неодружений, не має утриманців), який тільки-но звільнившись з місць позбавлення волі, знову обвинувачується у вчиненні тяжких та середньої тяжкості злочинів проти власності, за найтяжчі з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_4 внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність обґрунтованих ризиків, обсяг яких не зменшився і вони продовжують своє існування, що передбачені п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вищенаведені обставини в сукупності їх аналізу, дають суду підстави вважати, що указані обвинувачені, кожен окремо, у разі не продовження судом їм чинних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою або ж зміни їх на менш суворі, як про це клопоче сторона захисту, останні з можливих не забезпечить належне виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також не запобіжить обґрунтованим у попередньому абзаці даної ухвали ризикам, а тому, враховуючи вказане, а також те, що строки тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 закінчуються, а судове провадження неможливо завершити до їх спливу, суд приходить до висновку, що строки тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 04 квітня 2020 року.

На підставі викладеного і керуючись ч.3 ст.331, розділом ІІ КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити, а клопотання прокурора задовольнити раніше обрані обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, обрані щодо них під час досудового розслідування, продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 04 квітня 2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Головуючий суддяОСОБА_1