Справа № 467/1412/19
УХВАЛА
про продовження строку дії запобіжного заходу

06.02.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000563, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

На розгляді Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває вказане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_4 на 60 днів.

Своє звернення умотивував наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та ризику, визначеного п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, як то, переховуватись від суду, зокрема, з огляду на наслідки, що настали від його діяння, та покарання, що йому загрожує у разі визнання винним.

Паралельно прокурор посилався на недостатність дії більш м`яких запобіжних заходів, навівши відповідне обґрунтування щодо кожного із тих видів запобіжних заходів, які передбачені КПК України.

Позиція учасників провадження

Обвинувачений та його захисник, а так само і потерпіла ОСОБА_6 не заперечувати проти задоволення внесеного прокурором клопотання, у той час, як ніші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Мотиви, із яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

У свою чергу суд, заслухавши думку присутніх учасників судового провадження, дослідивши надані докази та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення для вирішення порушеного перед ним питання, обговоривши доцільність/недоцільність продовження дії запобіжного заходу на даний час, можливість/неможливість його зміни на більш м`який, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, зробив наступні висновки та виходив із такого.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Також, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Зокрема, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Підставою ж для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст. 177 КПК України).

Водночас, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням ( ч.3 ст.132 КПК України).

Та як убачається із клопотання, у цьому випадку, необхідність продовження строку дії запобіжного заходу прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 об`єктивно підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, такого ступеня тяжкості, який дозволяє застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку із чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може переховуватись від суду.

До того ж, згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити в сукупності всі обставини, із числа регламентованих п.п.1-12 ч.1 ст. 178 КПК України.

Тож, суд вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин, вказаних стороною обвинувачення, як передумов, які слугують для застосування і продовження дії такого типу заходу забезпечення кримінального провадження, як домашній арешт, на даному етапі.

Тому у цьому контексті суд виходив із такого.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із зобов`язанням прибувати за всіма викликами до слідчого, прокурора та суду на строк до 15 грудня 2019 року.

Одночасно, слідчим суддею було визначено умови застосування цього запобіжного заходу, як то, зобов`язано ОСОБА_4 не залишати місце мешкання у період з 18:00 до 07:00 години та не виїжджати за межі Арбузинського району Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Зокрема, слідчим суддею установлено, що такий вид запобіжного заходу повністю відповідає меті його застосування, забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та убезпечить настання ризиків, що були доведені прокурором, зокрема, ризику втечі.

Також, суд сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, на даний час доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) і вважає, у даному конкретному випадку, вказаний ризик обґрунтованим, оскільки його дійсність належним чином умотивована прокурором, зокрема, він є дійсними у тому числі й у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У цьому контексті, ураховуючи той факт, що сама по собі ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення не може бути достатньою підставою для застосування запобіжного заходу, на час розгляду цього клопотання, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 було встановлено наступні відомості : він має постійне місце проживання, працює, не одружений, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.

Отже, при застосуванні цього виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 було об`єктивно установлено дійсний ризик, визначений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, який на цей період не відпав і має місце.

. Стосовно ж наявності обгрунтованості підозри, то суд зауважує, що говорити про це питання не є доречним, оскільки ОСОБА_4 вже висунуте обвинувачення, що, власне, може мати місце лише у разі дійсної обґрунтованості підозри.

Водночас, суд вважає об`єктивною аргументацію прокурора у частині недієвості інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, у виді застави, поруки та особистого зобов`язання, позаяк, суд не вбачав на даному етапі можливість їх застосування.

Зокрема, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п.1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, вважає, що вони, зокрема, вагомість наявних доказів щодо обставин, які досліджувались судом у контексті порушеного перед ним питання, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його молодий вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, репутацію і майновий стан, відсутність судимостей, вказують на те, що обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними в цей період, що, у світлі норм кримінального процесуального закону України свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні.

Як наслідок, клопотання прокурора підлягає до часткового задоволення, тобто, у межах 60 днів, а строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту продовженню на умовах, що визначені слідчим суддею в ухвалі від 29 жовтня 2019 року, у тому числі й з покладенням обов`язків, із числа регламентованих ч.5 ст. 194 КПК України, позаяк, суд не установив на даний час реальних причин для їх перегляду у бік пом`якшення чи то обтяження.

Тому, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 193, 194, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обраного ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000563, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2019 року, продовжити до 03 квітня 2020 року включно, зобов`язавши його прибувати за усіма викликами до суду.

Зобов`язати ОСОБА_4 не залишати місце мешкання, розташоване за адресою : АДРЕСА_1 , у період часу з 18:00 год. до 07:00 год. та не виїжджати за межі Арбузинського району Миколаївської області без дозволу суду.

Строк дії обов`язків визначити до 03 квітня 2020 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконання ухвали покласти на Арбузинський ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області та направити цьому органу належно завірену копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Суддя ОСОБА_1