ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/419/20 Справа № 208/1321/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
місце народження: м.Дніпродзержинськ, громадянина України,
який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року задоволено клопотання слідчого Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 квітня 2020 року, визначено розмір застави у сумі 40000,00 грн., з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є неодноразово судимим, в тому числі і за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що свідчить про наявність ризику того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що ні прокурор в судовому засіданні, ні слідчий в клопотанні не навели наявність ризиків для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_8 з`являвся на виклики слідчого та прокурора, жодним чином не перешкоджав встановленню істини по справі, інших злочинів не скоював, на утриманні має мати пенсійного віку та батька інваліда ІІ групи.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 18 лютого 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що виразилося у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 01 лютого 2020 року, з якого слідує, що 30 січня 2020 року він зняв гроші з банкомату, який знаходиться по вул.Миру, 17 в м.Кам`янському, та поклав їх до гаманця, після чого до нього підійшов незнайомий чоловік, який вихопив гаманець та побіг у напрямку проїжджої частини вул.Медичної в м.Кам`янському, також потерпілий повідомив, що може впізнати чоловіка, який викрав у нього гаманець; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12 лютого 2020 року, з якого слідує, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_8 , як особу, що 30 січня 2020 року вихопив у нього з рук гаманець з грошима та втік; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 04 лютого 2020 року, який повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення, вчиненого відносно потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07 лютого 2020 року, з якого слідує, що свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_8 , як особу, що 30 січня 2020 року вихопив у ОСОБА_9 з рук гаманець з грошима та втік; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10 лютого 2020 року, з якого слідує, що малознайомий їй ОСОБА_12 вихопив силою у дідуся гаманець та побіг вздовж буд.17 по вул.Миру та повернув за кут, де й зник з поля зору; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14 лютого 2020 року, з якого слідує, що свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_8 , як особу, що 30 січня 2020 року вихопив у ОСОБА_9 з рук гаманець з грошима та втік; протоколом огляду предмета від 14 лютого 2020 року.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років і усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 постійного джерела доходу не має, неодноразово судимий, у тому числі за корисливі злочини, а отже, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 з`являвся на виклики слідчого та прокурора, жодним чином не перешкоджав встановленню істини по справі, інших злочинів не скоював, на утриманні має мати пенсійного віку та батька інваліда ІІ групи, не є безумовними підставами для відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, апеляційний суд вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4