Справа№ 302/662/19
Провадження № 1-кп/309/183/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Хуст клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження №0000555 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364 ч.2, 366 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В Хустському районному суді перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364 ч.2, 366 ч.1 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що перебуваючи на посаді сільського голови Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, обіймаючи посаду в органах місцевого самоврядування, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, діючи всупереч ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме: не скориставшись своїми повноваженнями сільського голови, будучи обізнаним та достовірно знаючи, що відповідно п. 34 ч. 1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.12 Земельного кодексу України, питання регулювання земельних відносин належить виключно до компетенції сільської ради, а тому вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської ради, 17 червня 2003 року, у невстановленому слідством місці та обставин, використовуючи свої службові повноваження, якими зловживаючи, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, достовірно знаючи про те, що на розгляд сесії зазначене питання в рішенні №171 9 сесії IV скликання Пилипецької сільської ради від 17 червня 2003 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки», площею 0,3082га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства в урочищах «Під Розтокою», «Млака», «Горбок», «Полянка» на території Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області громадянину ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_1 , не виносилось і сесією сільської ради відповідне рішення не приймалось та у вказаному складеному і виданому ОСОБА_5 рішенні, яке є офіційним документом, зазначені завідомо неправдиві відомості, використовуючи свої службові повноваження, передбачені ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», як сільський голова, підписав та видав його, завіривши гербовою печаткою Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області. В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконну та безоплатну передачу своєму синові ОСОБА_7 у приватну власність земельної ділянки, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді сільського голови Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, обіймаючи посаду в органах місцевого самоврядування, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, діючи всупереч ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме: не скориставшись своїми повноваженнями сільського голови, будучи обізнаним та достовірно знаючи, що у вищезазначене рішення №171 9 сесії IV скликання Пилипецької сільської ради від 17 червня 2003 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки», площею 0,3082га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства в урочищах «Під Розтокою», «Млака», «Горбок», «Полянка» на території Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області громадянину ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_1 , яке є офіційним документом внесені завідомо неправдиві відомості, будучи обізнаним в тому, що відповідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.12 Земельного кодексу України, питання регулювання земельних відносин належить виключно до компетенції сільської ради, використовуючи свої службові повноваження, якими зловживаючи, умисно, всупереч інтересам служби, в інтересах третіх осіб, прагнучи шляхом зловживання своїм службовим становищем неправомірно та безоплатно передати своєму синові ОСОБА_7 у приватну власність земельні ділянки, загальною площею 0,3082га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства в урочищах «Під Розтокою», «Млака», «Горбок», «Полянка» на території Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, на підставі вищевказаного рішення з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на неправомірну безоплатну передачу вказаних земельних ділянок у власність своєму синові ОСОБА_7 , як сільський голова, 27 червня 2003 року, у невстановленому слідством місці і обставин, підписав та завірив гербовою печаткою Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області державний акт на право приватної власності на землю ІIІ-ЗК №003834 від 27 червня 2003 року, який є офіційним документом. В результаті чого, на основі вищевказаних складених та виданих ОСОБА_5 підроблених завідомо неправдивих документів, було незаконно відчужено земельні ділянки, загальною площею 0,3082га., вартістю 9126грн.06коп. /дев`ять тисяч сто двадцять шість гривень шість копійок/, згідно висновків судової оціночно-земельної експертизи №9784 від 27 березня 2019 року, №9786 від 28 березня 2019 року, №9788 від 29 березня 2019 року, №9703 від 26 квітня 2019 року, що спричинило збитки охоронюваним законом правам і державним інтересам в особі Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області на вказану суму, яка в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що, відповідно до ч.4 примітки до ст. 364 КК України, вважається тяжкими наслідками.

На початку підготовчого судового засідання по даному кримінальному провадженню адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, що визначені КК України для притягнення особи до кримінальної відповідальності. В клопотанні адвокат посилається на те, що:

- ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364 ч.2 та 366 ч.1 КК України, які згідно ст.12 КК України відносяться відповідно до тяжкого злочину /ст.364 ч.2 КК України/ та злочину невеликої тяжкості /ст.366 ч.1 КК України/;

-вчинені ним не пізніше 17 червня 2003 року;

-а тому на нього поширюється дія п.п.2,4 ч.1 ст.49 КК України, згідно яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

-п.2: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

-п.4: десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

У зв`язку з цим, відповідно до п.п.2,4 ч.1 ст.49 КК України є всі підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав дане клопотання свого адвоката та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України. Підстави та наслідки його звільнення від кримінальної відповідальності за дані правопорушення йому зрозумілі і він згоден з умовами такого звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого. Пояснив, що, враховуючи положення, передбачені ст.ст.12 та 49 КК України, вважає, що на день розгляду справи закінчилися всі строки давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, зазначених в обвинуваченні. Крім цього, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які письмові докази про перерву у перебігу строків давності, які б унеможливлювали вирішення питання по звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України. Враховуючи надісланий до суду цивільний позов Пилипецької сільської ради після призначення проведення підготовчого судового засідання та неможливістю його вирішення на даній стадії судового розгляду, вважає за можливе при закритті провадження вказаний позов залишити без розгляду, що не позбавляє можливості позивача звернутися з таким позовом до суду в порядку, визначеному цивільним судочинством. КПК України визначає першочерговий розгляд клопотань, які повинні вирішуватися в межах зазначених в ст.314 КПК України на час їх подання до суду.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думки учасників судового провадження з приводу заявленого клопотання, вивчивши обвинувальний акт та матеріали, надані до нього, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

13 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000555 про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.364 ч.2, 366 ч.1 КК України. 14 травня 2019 року в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364 ч.2, 366 ч.1 КК України.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364 ч.2, 366 ч.1 КК України. Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що перебуваючи на посаді сільського голови Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, обіймаючи посаду в органах місцевого самоврядування, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, діючи всупереч ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме: не скориставшись своїми повноваженнями сільського голови, будучи обізнаним та достовірно знаючи, що відповідно п. 34 ч. 1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.12 Земельного кодексу України, питання регулювання земельних відносин належить виключно до компетенції сільської ради, а тому вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської ради, 17 червня 2003 року, у невстановленому слідством місці та обставин, використовуючи свої службові повноваження, якими зловживаючи, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, достовірно знаючи про те, що на розгляд сесії зазначене питання в рішенні №171 9 сесії IV скликання Пилипецької сільської ради від 17 червня 2003 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки», площею 0,3082га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства в урочищах «Під Розтокою», «Млака», «Горбок», «Полянка» на території Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області громадянину ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_1 , не виносилось і сесією сільської ради відповідне рішення не приймалось та у вказаному складеному і виданому ОСОБА_5 рішенні, яке є офіційним документом, зазначені завідомо неправдиві відомості, використовуючи свої службові повноваження, передбачені ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», як сільський голова, підписав та видав його, завіривши гербовою печаткою Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області. В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконну та безоплатну передачу своєму синові ОСОБА_7 у приватну власність земельної ділянки, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді сільського голови Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, обіймаючи посаду в органах місцевого самоврядування, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, діючи всупереч ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме: не скориставшись своїми повноваженнями сільського голови, будучи обізнаним та достовірно знаючи, що у вищезазначене рішення №171 9 сесії IV скликання Пилипецької сільської ради від 17 червня 2003 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки», площею 0,3082га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства в урочищах «Під Розтокою», «Млака», «Горбок», «Полянка» на території Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області громадянину ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_1 , яке є офіційним документом внесені завідомо неправдиві відомості, будучи обізнаним в тому, що відповідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.12 Земельного кодексу України, питання регулювання земельних відносин належить виключно до компетенції сільської ради, використовуючи свої службові повноваження, якими зловживаючи, умисно, всупереч інтересам служби, в інтересах третіх осіб, прагнучи шляхом зловживання своїм службовим становищем неправомірно та безоплатно передати своєму синові ОСОБА_7 у приватну власність земельні ділянки, загальною площею 0,3082га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства в урочищах «Під Розтокою», «Млака», «Горбок», «Полянка» на території Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, на підставі вищевказаного рішення з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на неправомірну безоплатну передачу вказаних земельних ділянок у власність своєму синові ОСОБА_7 , як сільський голова, 27 червня 2003 року, у невстановленому слідством місці і обставин, підписав та завірив гербовою печаткою Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області державний акт на право приватної власності на землю ІIІ-ЗК №003834 від 27 червня 2003 року, який є офіційним документом. В результаті чого, на основі вищевказаних складених та виданих ОСОБА_5 підроблених завідомо неправдивих документів, було незаконно відчужено земельні ділянки, загальною площею 0,3082га., вартістю 9126грн.06коп. /дев`ять тисяч сто двадцять шість гривень шість копійок/, згідно висновків судової оціночно-земельної експертизи №9784 від 27 березня 2019 року, №9786 від 28 березня 2019 року, №9788 від 29 березня 2019 року, №9703 від 26 квітня 2019 року, що спричинило збитки охоронюваним законом правам і державним інтересам в особі Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області на вказану суму, яка в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що, відповідно до ч.4 примітки до ст. 364 КК України, вважається тяжкими наслідками.

З часу вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень минуло понад 10 років, протягом яких нових кримінальних правопорушень /злочинів/ він не вчинив, і на час розгляду справи в суді закінчилися строки давності, визначені ч.1 ст.49 КК України, після спливу яких настають наслідки, що передбачають звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності, а саме ОСОБА_5 , про що заявив захисник обвинуваченого і сам обвинувачений таке клопотання підтримав, розуміючи обставини та наслідки такого звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України: кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України: суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 44 КК України: особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

В ч.1 ст.49 КК України зазначено: особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

-п.2: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

-п.4: десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 за ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 України в редакції цього закону, що діяв на час вчинення правопорушень, відповідно до ч.1 ст.12 КК України, віднесені відповідно до категорії тяжких злочинів /ст.364 ч.2 КК України/ та злочинів невеликої тяжкості /ст.366 ч.1 КК України/.

На підставі наведеного, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити дане кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст.12, 44, 49 КК України, ст.ст.284ч.2п.1, 314-315, 369-372, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_6 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України по матеріалам кримінального провадження №0000555 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364 ч.2, 366 ч.1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000555, - закрити у зв`язку із звільненням ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов Пилипецької сільської ради до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1