Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

13 квітня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 лютого 2020 року, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 лютого 2020 року продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали визначено рахувати до 24 год. 26 квітня 2020 року.
Визначено розмір застави у розмірі 50 175 грн.
З матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Володимир-Волинському міському суді перебуває кримінальне провадження №0000348 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 інкримінується те, що він 22 травня 2019 року о 05 год. 00 хв. у м. Володимир-Волинський, Волинської області проник на територію будинку АДРЕСА_2 , яка по периметру огороджена парканом, де повторно таємно викрав шуруповерт марки «Makita» із акумулятором вартістю 4365,15 грн., електрокосу вартістю 1894,80 грн. та електроподовжувач вартістю 562,09 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 6822,04 грн.

Крім того, 01 жовтня 2019 року о 15 год. у м. Володимир-Волинському ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», що по вул. Ковельська, 46, повторно намагався заволодіти продуктами харчування на загальну суму 346,97 грн., однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцем супермаркету при виході із приміщення.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду. Зазначає, що прокурор не навів наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, вплинути на свідків чи іншим чином перешкодити кримінальному провадженню. Наголошує на тому, що ОСОБА_5 має ряд тяжких захворювань. Просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 про скасування ухвали, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 331 КПК України суд при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду повинен постановити мотивовану ухвалу з дотриманням вимог глави 18 вказаного Кодексу. Ці вимоги закону судом не дотримані.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Аналогічні висновки містяться у справі «Прокопенко проти України», в якому зазначено, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою.

За змістом ст. 194 КПК України на суд покладено обов`язок установити: 1) обґрунтованість підозри (ст. 177 КПК України); 2) наявність ризиків (ст. 177 КПК України); 3) можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (ч.1. ст. 183 КПК України).

Ці обставини, за приписами ст. 178 КПК України, визначаються через оцінку: 1) вагомості доказів для підозри; 2) тяжкості можливого покарання; 3) віку та стану здоров`я; 4) міцності соціальних зв`язків (місце проживання, наявність родини, утриманців тощо); 5) наявності місця роботи або навчання; 6) репутації; 7) майнового стану; 8) наявності судимостей; 9) дотримання умов запобіжного заходу; 10) наявності повідомлення про підозру у вчиненні іншого правопорушення; 11) розміру майнової шкоди чи доходу, вагомості доказів цього.

Висновки суду першої інстанції, щодо продовження ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу є явно недостатніми для продовження тримання обвинуваченого під вартою, вони не відповідають ні матеріалам провадження, ні прецедентній практиці ЄСПЛ.

Допитаний ОСОБА_5 надав пояснення, що він знаходиться під вартою з 01 жовтня 2019 року. Звернув увагу суду, що не має на меті переховуватися від суду чи якимось чином перешкоджати кримінальному провадженню. Вказав, що має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 та фактично за цим місце і проживає з батьками та сестрою. Зазначив, що перебуваючи під вартою його стан здоров`я значно погіршився. Має ряд тяжких захворювань, що потребують лікування у спеціалізованих медичних закладах.

Як вбачається з ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 січня 2020 року, продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_5 строк запобіжного заходу, суд першої інстанції не перевірив та не обґрунтував своїх мотивів доцільності продовження тримання ОСОБА_5 під вартою. При цьому не вказавши, що ризики котрі були підставами для обрання виняткового запобіжного заходу не відпали або не з`явилися нові (а.с.11).

Попередні дані про особу самі по собі, без інших даних, які можуть підвищити ймовірність виникнення наміру уникнути суду, не може бути підставою для продовження тримання під вартою.

Із долучених захисником ОСОБА_6 копій медичних виписок слідує, що ОСОБА_5 має ряд тяжких захворювань та потребує лікування. Окрім того, ОСОБА_5 проживає разом із матір`ю пенсіонером ОСОБА_9 та сестрою ОСОБА_10 , яка є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду.
Апеляційний суд звертає увагу, що надіслані судом першої інстанції матеріали провадження містять в собі лише копію обвинувального акту, клопотання про продовження запобіжного заходу та рішення суду, а тому на думку колегії суддів, перешкод для застосування цілодобового домашнього арешту немає за умов належного контролю за поведінкою ОСОБА_5 .

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є обґрунтованим.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 лютого 2020 року, якою продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою - скасувати.

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого

ОСОБА_5 такі обов`язки:

-прибувати до суду за першим викликом;

-утриматись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні №0000348;

-носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати для виконання до Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області.

Термін дії ухвали до 24 год. 26 квітня 2020 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3