Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

19 березня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2019 року у кримінальному провадженні №0000179 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Старе Село, Рокитнівського району, Рівненської області, неодруженого, студента 3 курсу факультету комп`ютерних наук Луцького національного технічного університету, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_5 ,

потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки та покладено відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 30000 (тридцять) тисяч гривень моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 15000 (п`ятнадцять) тисяч гривень витрат на правову допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 5000 (п`ять) тисяч гривень моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 15 000 (п`ятнадцять) тисяч гривень моральної шкоди та 66092 (шістдесят шість тисяч дев`яносто дві) гривні 68 копійок матеріальної шкоди.
Судом також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz E 280», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Київська, в м. Рівне, зі сторони вул. Данила Галицького в напрямку м. Києва, поблизу електроопори №24, що навпроти заїду до Монументу Вічної Слави, перед яким наявний дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено», в порушення вимог п.2.3 б), 10.1. ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху керованого ним автомобіля, не переконався в тому, що такий маневр не створить небезпеки іншим учасникам руху, перетнувши дорожню розмітку 1.3, перетинати яку забороняється, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення із автомобілем «Mercedes-Benz E 300 D», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Mercedes-Benz E 280», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, пасажир автомобіля марки «Mercedes-Benz E 300 D», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення ОСОБА_7 вимог пункту 10.1. Правил дорожнього руху, який вимагає від водія перед будь якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і настанням суспільно-небезпечних наслідків.
Не погодившись з рішенням суду потерпіла ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_5 просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 27.11.2019 року скасувати в частині призначеного покарання за м`якістю, постановити новий вирок яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Змінити вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 27.11.2019 року в частині стягнення із ОСОБА_7 на її користь моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень; стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в розмірі 25 972 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) тисячі гривень 50 копійок. Врешті вирок залишити без змін.

Зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, винесеним при однобічному, неповному та не об`єктивному з`ясуванню всіх обставин справи. Додає, що призначене покарання є явно несправедливим внаслідок м`якості. Вважає, що суд безпідставно врахував як пом`якшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки активного розкриттю злочину зі сторони ОСОБА_7 не було, а щире каяття носить лише формальний характер.

Зазначає, що протягом досудового слідства та суду ОСОБА_7 взагалі не відшкодував як моральної, так і матеріальної шкоди .

В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 27.11.2019 року змінити в частині стягнення із ОСОБА_7 на його користь моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят) тисяч гривень. Зазначає, що вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову є незаконним, винесеним при однобічному, неповному та не об`єктивному з`ясуванню всіх обставин справи.

До початку апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційні скарги в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 , а вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 27.11.2019 року залишити без змін. Вважає, що суд першої інстанції в своєму рішенні виходячи із засад розумності та справедливості доцільно визначив розмір моральної шкоди завданої потерпілим. У вироці Рівненського міського суду від 27.11.2019 року вказано, що потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, потерпілий ОСОБА_6 отримав легкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_11 згідно висновку експерта жодних тілесних ушкоджень не отримала, тому суд вважає, що суми вказані в цивільних позовах є значно завищені.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілої ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 та їх представника ОСОБА_10 , які просили задовольнити їх апеляційні скарги, а вирок суду першої інстанції скасувати, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які просили вирок залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, міркування прокурора, який підтримав апеляційні скарги потерпілих, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України є вірною та в поданих апеляційних скаргах не оспорюється.

Виходячи зі змісту ст.128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від №14 від 23 грудня 2005 року (з подальшими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» потерпілий, якому внаслідок учинення транспортного злочину заподіяно моральну, фізичну чи майнову шкоду, вправі пред`явити цивільний позов про її відшкодування, який має бути розглянутий разом із кримінальною справою (кримінальним провадженням) і, таке ж право потерпілого, закріплене положеннями ч.1ст.128 КПК України.

Відповідно до вимог ст.ст.129,374 КПК України та роз`яснень, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29 червня 1990 року (з наступними змінами), постановляючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю чи частково або відмовляє в ньому. У мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду. При цьому, приймаючи рішення з цього питання на ґрунті ретельно досліджених законних підстав та розміру заявленого цивільного позову, суд має керуватися відповідним матеріальним законом.

Як підтверджується оскаржуваним вироком, суд першої інстанції, вирішуючи питання про доведеність підстав та розміру відшкодування моральної шкоди за цивільними позовами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , з`ясовував наявність такої шкоди, протиправність діянь особи, що її завдала, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями ОСОБА_7 та вини останнього у її заподіянні, а також й інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції, як встановлено з мотивувальної частини вироку, виходив також із засад розумності, справедливості та виваженості та прийняв рішення про стягнення:

- з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 30000 (тридцять) тисяч гривень моральної шкоди;
- з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 15000 (п`ятнадцять) тисяч гривень витрат на правову допомогу;
- з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 5000 (п`ять) тисяч гривень моральної шкоди;
- з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 15 000 (п`ятнадцять) тисяч гривень моральної шкоди та 66092 (шістдесят шість тисяч дев`яносто дві) гривні 68 копійок матеріальної шкоди.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Такі ж обставини, тобто ті, які повинен ураховувати суд при вирішенні даного питання, містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

У вищевказаній постанові зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при вирішенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в частині вирішення питання відшкодування розміру моральної шкоди, вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим, суд першої інстанції не достатньо врахував характер та тривалість заподіяних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості. Задовольняючи частково цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_5 , в частині вирішення питання відшкодування розміру моральної шкоди з обвинуваченого, суд першої інстанції не навів належних мотивів прийняття такого рішення.

Щодо покликань апеляційних скарг потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 стосовно надмірно малого розміру стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_7 на їх користь моральної шкоди, необхідності збільшення такої, то колегія суддів вважає наведені вимоги підлягаючими до часткового задоволення.

Зокрема, при визначенні розміру завданої моральної шкоди потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підлягає стягненню із ОСОБА_7 , колегія суддів враховує стан здоров`я потерпілих (отримання легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень), зміну звичного способу життя, внаслідок перенесених у ДТП травм, тимчасову втрату працездатності та можливості належним чином виконувати свої батьківські обов`язки щодо своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_11 .

Також колегія суддів бере до уваги позицію прокурора, який під час апеляційного розгляду вважав за необхідне збільшити розмір грошового стягнення із обвинуваченого в рахунок відшкодування завданої його діями моральної шкоди потерпілим.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає визначити суму відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 70 000 гривень та на користь потерпілої ОСОБА_5 у розмірі 100 000 гривень, що буде розумним й виваженим.

Щодо покликань апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_5 стосовно несправедливості призначеного судом покарання внаслідок м`якості, а також не застосування відносно ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, то колегія суддів розцінює критично.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення цивільних позовів.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.367, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 100 000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 70 000 гривень моральної шкоди.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3