Справа № 206/6633/19
Провадження № 1-кп/206/430/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" грудня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000849 від 25.08.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, інваліда ІІІ групи з дитинства, одруженого, маючого на утриманні малолітніх доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 будучи батьком свого новонародженого сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , котрим згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства», отримано право на життя з моменту визначення його живонародженим та життєздатним, маючи відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язок піклуватися про здоров`я своєї дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток, скоїв необережний злочин проти життя малолітнього сина ОСОБА_9 , за наступних обставин.

Так 25.08.2019 року приблизно о 09:00 години, ОСОБА_3 перебував за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_3 , разом зі своїми малолітніми дітьми: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які знаходились під його наглядом.

Цього ж дня, близько 10:00 години, знаходячись в тому ж місці, після вживання алкогольних напоїв, будучи в стані алкогольного сп`яніння,

не прийнявши міри та заходи для правильного догляду за дитиною

та не дотримуючись правил поводження з новонародженою дитиною, не маючи умислу на протиправне заподіяння смерті іншій людині, хоча повинен був і міг передбачити можливість настання тяжких наслідків, нехтуючи загальновстановленими правилами поводження з новонародженою дитиною, внаслідок необережного поводження з малолітнім ОСОБА_9 ,

не впевнившись в безпеці своїх дій, ліг на розкладеному дивані у спальній кімнаті за вказаною адресою та поклав свого сина ОСОБА_9 на подушку ліворуч біля себе.

Далі, в цей же день, в період часу приблизно з 10:00 годин

до 11:15 годин, перебуваючи у тому ж місці, ОСОБА_3 , не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті дитини, хоча в силу свого розвитку та життєвого досвіду, повинен був і міг їх передбачити, не маючи наміру на умисне позбавлення життя малолітнього сина ОСОБА_9 , діючи з необережності, проявляючи злочинну недбалість, заснув та змінюючи положення свого тіла уві сні, придавив вагою свого тіла ОСОБА_9 , здавивши грудну клітину та черево останнього, який в силу свого малолітнього віку не міг подбати про безпеку свого життя та здоров`я, через що був позбавлений можливості дихати на певний час, від чого помер.

Внаслідок злочинної недбалості ОСОБА_3 спричинено смерть його малолітньому сину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення грудної клітини та черева, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа, наявністю загальноасфіктичних ознак (трупні плями синювато-фіолетового кольору, рясні, зливні; під капсулою селезінки на випуклій (діафрагмальній) та вигнутій (вісцеральній) поверхні, епікардом, подекуди крапкові темно-червоні крововиливи; під плеврою легень численні крапкові та дрібновогнищеві темно-червоні крововиливи; набряк головного мозку, легень; повнокрів`я внутрішніх органів; у порожнинах серця і великих судин темно-червона рідка кров) та даними судово-гістологічного дослідження.

24.12.2019 року потерпілою ОСОБА_7 подано заяву прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , в якій вона проти укладання угоди про визнання винуватості між ОСОБА_3 і прокурором не заперечує та надає свою згоду.

Між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 24.12.2019 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. Сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із застосуванням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Прокурор, потерпіла, захисник та обвинувачений в судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості та просили суд її затвердити.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 п. 1 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Абзацом п`ятим частини 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесено до злочинів середнього ступеню тяжкості, потерпіла надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості, отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст.474 КПК України, укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив вбивство, вчинене через необережність, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 119 КК України, за якою слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 24.12.2019 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі: РБК на марлевому тампоні у конверті (т. 1 а.п. 19) - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1