ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/1260/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст. 185, 190 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без участі потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційної скаргою прокурора на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 04 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий в останній раз 04.08.2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова за статтями 187 ч.1, 189 ч.1,70 КК України на строк 4 роки позбавлення волі; 05.05.2014 року був звільнений з Олексіївської ВК №25 м. Харкова по відбуттю строку покарання, визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі; за ч.2 ст. 190 КК України у виді трьох років позбавлення волі. В силу ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначено покарання - чотири роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком три роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільні позови потерпілих задоволено й стягнуто із ОСОБА_7 на користь потерпілих: ОСОБА_8 п`ять тисяч грн., ОСОБА_9 - п`ять тисяч п`ятсот грн., а також стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати в сумі 879 грн. 60 коп. за проведення експертиз в дохід держави.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно вироку, 22.05.2016 року близько 15.30 годин ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, перебуваючи у велопрокаті «Прості рухи», за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_8 » та під приводом прокату велосипеда «Fort agent» білого кольору, який належить останньому, з корисливих мотивів, взяв його на 24 години, але взяті на себе зобов`язання по поверненню велосипеда виконувати не збирався, звернувши майно у свою власність і розпорядившись ним на свій розсуд чим завдав потерпілому ФОП « ОСОБА_8 » майнову шкоду, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №3385 від 22.06.16 року - 4695 грн.

Крім того, 25.06.2016 року близько 18:00 годин ОСОБА_7 , перебуваючи у велопрокаті, за адресом АДРЕСА_3 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_9 » та під приводом прокату велосипеда «Fort falcon» сірого кольору, який належить останньому, з корисливих мотивів, взяв його на 24 години, але взяті на себе зобов`язання по поверненню велосипеда виконувати не збирався, звернувши майно у свою власність і розпорядившись ним на свій розсуд чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду, яка згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3704 від 28.07.2016 становить 5056,20 грн..

18.10.2016 року близько 03.40 ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, маючи злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, з корисливих мотивів зайшов до кімнати свої дівчини ОСОБА_10 , взяв мобільний телефон марки «Lenovo S850", вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5450 від 28.10.2016 становить 889,85 грн., та розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду у сумі 889,85 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 29.10.2016 року близько 10.00, перебуваючи за адресою: м.Харків, пр. Перемоги 68-Б, побачив знайомого ОСОБА_11 , який розмовляв по своєму мобільному телефону марки «Хіаоті Redmi IS», в корпусі чорно-синього кольору, після чого у ОСОБА_7 виник корисливий мотив на заволодіння вказаним телефоном. Реалізуючи свій злочинний умисел, під приводом того, що необхідно зателефонувати ОСОБА_7 попрохав у ОСОБА_11 мобільний телефон на декілька хвилин та зник з місця скоєння злочину, звернувши майно у свою власність і розпорядившись ним на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду, яка згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5948 від 29.11.2016 становить 1500 грн. (т.3 а.с. 100-102).

Такі дії ОСОБА_7 суд кваліфікував:

- за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Харківської області ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі cт. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки (т.3 а.с. 105-107).

В обґрунтування апеляційної вимоги зазначив про необґрунтоване застосування судом першої інстанції положень ст. 75 КК України при призначенні покарання, оскільки судом не враховано дані, що характеризують особу засудженого та характер вчинених ним дій, а саме: будучи раніше судимим за скоєння злочинів проти власності, звільнившись з місць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв 3 епізоди умисних злочинів проти власності; ОСОБА_7 ніде не працює, перебуває на обліку лікаря-нарколога з діагнозом «синдром залежності від психостимуляторів». Наведене, на думку прокурора, характеризує ОСОБА_7 як суспільно-небезпечну особу, а його каяття у вчинених злочинів не є щирим, заподіяну злочинами матеріальну шкоду не відшкодував.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Позиції учасників апеляційного провадження.
В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор вказала, що правова кваліфікація та обґрунтованість засудження обвинуваченого ОСОБА_7 за даним вироком не оспорюється. Стосовно призначеного покарання, погоджується з доводами апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області, вважає призначене покарання надто м`яким. Крім того, ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся за викликом до суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.08.2019 року був оголошений в розшук. На думку прокурора, досягнення мети покарання без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства неможливе, тому просить задовольнити апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області й ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора вказавши, що він не ухилявся від суду, місце проживання не змінював, проте судові виклики не отримував; на даний час працює неофіційно, має на утриманні маму похилого віку, з якою він і проживає. Просив залишити вирок районного суду без змін.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, вислухавши позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Правова кваліфікація та обґрунтованість засудження обвинуваченого за даним вироком учасниками розгляду не оспорюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, а саме в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, не працює офіційно. Перебував на обліку у лікаря нарколога з діагнозом синдрому залежності від психостимуляторів. Відповідно до висновку судово-наркологічної експертизи потребує лікування від наркоманії, протипоказань до якого немає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав щиросердне каяття обвинуваченого, допомогу слідству та суду у встановленні істини у справі, позицію потерпілих.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, з урахуванням поведінки до та після вчиненого кримінального правопорушення, які свідчать про те, що обвинувачений став на шлях виправлення, районний суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України із застосуванням положень ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від покарання з іспитовим строком.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання немає, призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчинених злочинів, суспільної небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.

Стосовно апеляційних доводів прокурора про те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано дані про особу обвинуваченого та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, то судом першої інстанції такі обставини враховані з достатньою повнотою.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, а також ураховуючи, що з моменту постановлення оскаржуваного вироку й до розгляду справи судом апеляційної інстанції минуло три роки і за весь цей час обвинувачений ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за інші злочини не притягався, має неофіційне місце роботи та утримує матір-пенсіонерку, що в свою чергу свідчить про те, що обвинувачений став на шлях виправлення,колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 року по справі щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4