ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1301/20 Справа № 208/355/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тригубівка Вільнянського району Запорізької області, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року засуджену ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування покарання.
Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що за час відбування покарання ОСОБА_7 характеризується позитивно, працюючи на ручних роботах на швейному виробництві опанувала професією швачки, до роботи ставиться старанно, допомагає новоприбулим засудженим в опануванні більш складних процесів, отримавши заохочення, продовжує проявляти старанність, ініціативу, дотримується правил безпеки, є взірцем для інших засуджених, за що їй вдруге було оголошено подяку, вину визнає, щиро кається у скоєному, стягнень не має, а тому є підстави вважати, що засуджена ОСОБА_7 довела своє виправлення і до неї можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженої від відбування покарання.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор зазначає, що за час відбування покарання засуджена має лише 3 заохочення, за весь період відбування покарання характеризується посередньо, ініціативу проявляє частково, програми диференційного виховного впливу відвідує формально, зацікавленості не проявляє. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які свідчать про сумлінну працю засудженої за період відбування покарання та взірцеву поведінку.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Засуджена ОСОБА_7 в судове засідання в режимі відеоконференції не з`явилась, представником державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) було передано телефонограму, відповідно до якої ОСОБА_7 написала заяву, в якій просить розглядати апеляційну скаргу прокурора за її відсутності.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання установи виконання покарань, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи засудженої і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджена ОСОБА_7 довела своє виправлення, а тому може бути звільнена умовно-достроково.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і надав їм відповідну оцінку, а тому обґрунтовано задовольнив подання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , оскільки остання своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела, шо повністю стала на шлях виправлення.
Вивчивши матеріали кримінального провадження і матеріали особової справи, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_7 по даному провадженню засуджена вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 22 серпня 2012 року за ст. 117 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 20 квітня 2015 року іспитовий строк було скасовано та ОСОБА_7 направлено до відбування покарання у виді позбавлення волі.
Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20 квітня 2015 року по 28 квітня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 20 квітня 2015 року.
Кінець строку відбування покарання 12 квітня 2020 року.
Як слідує з матеріалів провадження з 15 лютого 2016 року ОСОБА_8 відбуває покарання у державній установі Кам`янська виправна колонія (№34) та за цей час характеризується позитивно, працюючи на ручних роботах на швейному виробництві опанувала професією швачки, до роботи ставиться старанно, допомагає новоприбулим засудженим в опануванні більш складних процесів, отримавши заохочення, продовжує проявляти старанність, ініціативу, дотримується правил безпеки, є взірцем для інших засуджених, за що їй вдруге оголошено подяку, приймає активну участь у культурно-масових заходах, які проводяться в установі.

Крім того, у рамках програми Освіта закінчила навчання у вечірній школі при установі та здобула загальну середню освіту, а також у 2017 році здобула кваліфікацію Кухар у навчальному центрі №34 установи.

Аналізуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , оскільки остання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
Судом першої інстанції досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обгрунтованого рішення. Достатніх даних на підтвердження зазначених в апеляційній скарзі обставин прокурор не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.
Виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженої до вчиненого нею злочину, даних щодо праці, додержання нею вимог режиму, даних про її особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що засуджена ОСОБА_7 за весь період відбування покарання довела своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

З огляду на вищевикладене, доводи прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції про можливість задоволення подання установи, а також не свідчать про недоведення засудженою свого виправлення та про відсутність підстав для її звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4