Справа №720/1312/18
Провадження:1-кп/720/6/20.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року Новоселицкий районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасників по справі: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представник потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законний представник ОСОБА_8 ,
представник служби у справах дітей Хотинського ВП ОСОБА_9 ,
представник органу опіки ОСОБА_10 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця і мешканця
АДРЕСА_1 , громадянина України,
не одруженого, тимчасово не працючого, раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000292 від 08.07.2017 року, суд, -

встановив:
23 травня 2017 року приблизно о 12.00 годині неповнолітній ОСОБА_6 з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до господарства ОСОБА_4 , розташоване по АДРЕСА_1 , діючи умисно з корисливих мотивів. Через незачинене вікно проник в середину житлового будинку, звідки таємно викрав грошові кошти належні потерпілому в сумі 40000 (сорока тисяч ) грн.. та 110 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.05.2017 року становило 2897 грн. 40 коп. (дві тисячі вісімсот дев`ять грн.. 40 коп.), всього викрав коштів на загальну суму в 42897 грн. 40 коп. (сорок дві тисячі вісімсот дев`ять грн.. 40 коп.).
Таким чином, своїми умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою поєднана із проникненням у житло за ч.3 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе не визнав в повному обсязі, суду пояснив, що він під психологічним тиском працівників поліції та сусідів зізнався в крадіжці грошей від потерпілого ОСОБА_11 .. Просить суд виправдати.
Вина обвинуваченого доказується показами потерпілого, свідків та матеріалами кримінального провадження дослідженими судом під час судового розгляду справи.
Потерпілий суду показав, що 21.05.2017 року попросив ОСОБА_11 допомогти зібрати люцерну на городі. Та коли повернувся з городу виявив, що колода на дверях відкрита. Через пару днів хотів купити дрова, та коли до грошей, а їх не було. Одразу запідозрив ОСОБА_6 , який у присутності ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 визнав, що він його підсік, що немає вдома , через огорожу проник на подвір`я та проник до житлового будинку через вікно. Посилався, що він був в стані алкогольного сп`яніння і не пом`ятає всі обставини. Він неодноразово протягом 2017 року зичив гроші ОСОБА_8 матері ОСОБА_6 на лікування свого батька та чоловіка, тому вважає, що у неї не могло бути грошей на купівлі дрібниць для сина.
Свідок ОСОБА_15 суду показала, що ОСОБА_6 знає з лютого 2017 року. Він дружив з її донькою та часто приходив до них в гості та з лютого 2017 по грудень 2017 року жив у неї. В цей період часу вона допомогла йому перевестись з навчання з Ставчаньського СПТУ до Сокоряинського СПТУ. Під час навчання він стипендію не отримував. В червні 2017 року він отримав за проданий город гроші, з яких вона забрала половину, оскільки вона його утримувала, одягала та кормила, а 5000 грн. залишилось у нього, але крім цих грошей у нього ще були гроші.
Свідок ОСОБА_16 суду показав, що живе по сусідству зі сторонами, та одного дня в травні 2017 року до нього в гості прийшов ОСОБА_6 до його прийомного сина. З кишені куртки ОСОБА_6 сторчали гроші. На другий день побачив у нього ноутбук та новий мобільний телефон.
Свідок ОСОБА_17 суду показав, що весною 2017 року до нього зайшов ОСОБА_6 та дав йому 300 грн. купити для нього продукти, потім разом поїхали до м. Хотин де він купив для себе мобільний телефон за 1200 грн..

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що 07 січня 2018 року разом з ОСОБА_12 розмовляли на дорозі в с. Круглик Хотинського району неподалік господарства де живе ОСОБА_6 , до них підійшов ОСОБА_19 десь в 11.00 годині та покликав на допомогу бо щось горіло в будинку ОСОБА_6 .. Потім на дорозі відбулась розмова між ОСОБА_12 та ОСОБА_6 якийй спитав, чи вкрав він ( ОСОБА_6 ) гроші у ОСОБА_20 . На що ОСОБА_6 розказав, що він проник в житловий будинок ОСОБА_4 через вікно. Ця розмова відбулась на дорозі поблизу фіртки ОСОБА_4 у його присутності, присутності ОСОБА_12 та ОСОБА_6 ..

Витягом з ЄРДР від 08.07.2017 року за № 0000292 встановлено, що 08.07.2018 року зареєстровано повідомлення потерпілого ОСОБА_4 про вчинення крадіжки з його житлового будинку розташованого по АДРЕСА_2 в період часу з 23 травня 2018 року до 30.05.2018 року гроші в сумі 40000 (сорок тисяч) грн..

Протоколом огляду місця події від 08.07.2017 року яким встановлено, що місцем огляду є житловий будинок розташований по АДРЕСА_2 якій складається з кімнати №1, кімнати №2 та кімнати №3 (а.с.12. т.с.1).

Протоколом обшуку від 31.03.2018 року (а.с.132-135) житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_6 в с. Круглик, Хотинського району Чернівецькій області яким виявлено два мобільних телефонна марки FLY, планшет марки SAMSUNG GALAXSI TAB 5 і ноутбук марки DELL.

Суд оцінюючи докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення з врахуванням, що жоден доказ не має наперед встановленої сили дійшов висновку, що дії ОСОБА_6 органом досудового слідства кваліфіковані правильно за ч.3 ст.185 КК України як, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою поєднана із проникненням у житло.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Отже суд вважає, що покази законного представника ОСОБА_8 допитаної в судовому засіданні за правилами свідка в частині того, що вона мала в наявності гроші оскільки продала город та два земельних паїв ОСОБА_21 тому мала можливості надати синові гроші на купівлю, ноутбука, планшета та мобільного телефону надані з метою створення штучного алібі синові.

Її покази спростовуються показами потерпілого в частині того, що він неодноразово зичив гроші на лікування її батька та чоловіка, які померли протягом 2017 року та її син ОСОБА_6 у присутності свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , визнав факт крадіжки. Показами свідка ОСОБА_15 яка показала, що половину грошей отриманих на карточку ОСОБА_6 вона у нього одразу вилучила, а решта грошей в сумі 5000 грн. залишила йому на особисті потреби, тому її покази визнається судом неналежним доказом.

Посилання захисту та обвинуваченого на покази свідка ОСОБА_21 в частині того, що він купив у ОСОБА_8 земельну ділянку за 11000 (одинадцять тисяч ) грн. та два земельних паїв по 1000 доларів кожний у червні - липні 2017 року тому вона розпоряджалася такою сумою грошей та могла надати синові на купівлю планшету, ноутбуку та мобільного телефону суд вважає помилковим, оскільки свідок суду показав, що дійсно він купив зазначені земельні ділянки, але гроші видавав на лікування її чоловіка, а потім на похорони.

Згідно з п.7 ст.97 КПК України, у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

Тому суд вважає, що посилання прокурора на покази свідка ОСОБА_22 який є працівником Хотинського ВП та показав, що в процесі досудового слідства в поле зору органів поліції попав ОСОБА_6 як такий, що міг вчинити крадіжку від потерпілого ОСОБА_4 , тому опитавши його у присутності матері ОСОБА_8 , двох працівників служби у справах дітей Хотинської райдержадміністрації, захисника ОСОБА_23 з повною відео фіксацією в процесі відібрання пояснень, без ніякого примусу та психологічного тиску він визнав себе винним у вичинені крадіжки. Пояснив, що вчинив крадіжку грошей з житлового будинку потерпілого ОСОБА_4 , судом не можуть бути визнані допустимим доказом відповідно до вимог п.7 ст.97 КПК України.
Покази свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_10 працівників служби у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації та свідка ОСОБА_25 , які показали, що на початку січня 2018 року були запрошені працівниками поліції Хотинського ВП бути присутніми під час відібрання пояснень у неповнолітнього ОСОБА_6 .. Під час опитування ОСОБА_6 була присутня мати ОСОБА_8 , вони та ще двоє працівників поліції. На запитання працівника поліції ОСОБА_6 пояснив, що побачивши сусіда, що відігнав корову зайшов до нього на подвір`я та через привідкрите вікно проник у хату де побув 10-15 хвилин, викрав від свого сусіда гроші в сумі 40000 грн. і 200 доларів США. На викрадені гроші купив мобільний телефон, одяг та інші речи, суд вважає такими, що здобути з порушенням вимог КПК, а саме працівником оперативного підрозділу до пред`явлення підозри.
Тому висновок судово-психіатричного експерта №122 від 21.01.2020 року який в основу свого дослідження ставить відеозапис опитування ОСОБА_6 працівниками поліції Хотинського ВП за участю працівників служби у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації за принципом «Плодів отруйного дерева» слід визнати як недопустимий доказ.

Покази свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 суд вважає неналежними доказами, оскільки вони не містять інформаційно доказової інформації щодо предмета доказування.
Суд, вивчивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановив, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці.
При вирішенні питання про вид і міру покарання суд, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_6 на час вчинення кримінального правопорушення був у неповнолітньому віці.
Обставин яки би обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.
У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в України діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Европейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Згідно ст.46 Конвенції та ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими для виконання Україною.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, а також дані про особу обвинуваченого.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, ставлення винного до вчиненого, а також дані про його особу і конкретні обставини справи, суд визнає можливим призначити покарання ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечного діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, суд дійшов висновку про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст.75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Пленум Верховного Суду України у п.7 Постанови №13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» роз`яснив, що особі, якій заподіяно шкоду і яка пред`явила вимогу про її відшкодування, визнається одночасно потерпілим та цивільним позивачем. Їй забезпечуються всі передбачені законом права як потерпілого, так і цивільного позивача.

З даного правового висновку випливає, що під час розгляду цивільного позову в кримінальній справі застосовуються норми цивільного законодавства.

Тому, вирішуючи заявлений по даному провадженню цивільний позов суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. відшкодовується відповідно до закону.
З поданого цивільним позивачем позову, розрахунку понесених витрат та доказів в обґрунтуванні суд вважає, що позов підлягає задоволенню підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , 42897 грн. 40 коп..
Суд враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину вважає, що неправомірними діями ОСОБА_6 по відношенню до потерпілого нанесено моральну шкоду, яку суд відповідно до вимог ст..23 ЦК України з врахуванням ступеня вини обвинуваченого з врахуванням принципу розумності і справедливості, з врахуванням глибини фізичних та душевних страждань, оцінює в 1000 гривень.(одна тисяча грн..).

Долю речових доказів у кримінальному провадженні які перебувають в розібраному стані та не представляють ніякої матеріальної цінності слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України залишити в розпорядженні ОСОБА_6 ..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370,371,373,376,395 КПК України, суд, -
ухвалив:
Визнати ОСОБА_6 винним за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75,104 КК України звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком в один рік, якщо він на протязі даного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з в рахунок нанесеної шкоди з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 42897 грн. 40 коп. (сорок дві тисячи вісімсот дев`яносто сім грн.. 40 коп.) та 1000 (одну тисячу) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речовий доказ: два мобільних телефонна марки FLY, планшет марки SAMSUNG GALAXSI TAB 5 і ноутбук марки DELL залишити в розпорядженні ОСОБА_6 ..
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення через Новоселицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_1