Справа № 171/549/20
У х в а л а
іменем України

31 березня 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Слідчий суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000190,

встановила:

30.03.2020 року до слідчого судді Апостолівського районного суду звернувся слідчий СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна. Клопотання обґрунтоване тим, що 19.03.2020 року до ЧЧ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про те, що 19.03.2020 року невстановлена особа, перебуваючи біля будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_4 , відкрито викрала грошові кошти у сумі 5400 гривень, внаслідок чого останньому заподіяно тілесні ушкодження і матеріальну шкоду. Дану подію зареєстровано в журналі єдиного обліку за № 1856 від 19.03.2020 року, після чого відповідно до ст. 214 КПК України слідчим СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 19.03.2020 року, за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст.186 КК України.

Слідчим СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 19.03.2020 року відповідно до ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в ході проведення огляду місця події було виявлено курточку, яка висіла на дереві по проспекту Незалежності та біля будинків №№ 18, 20 по вул. Святковій в м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, в ході якого виявлено та вилучено із кишень картку банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 500 гривень (ЗГ 6140682) із плямою бурого кольору, презерватив, два ключі (звичайний та магнітний).

В ході проведення огляду слідчим вилучено:

1)куртку;

2)картку банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 ;

3)грошові кошти в сумі 500 гривень (ЗГ 6140682) із плямою бурого кольору;

4)презерватив;

5)два ключі (звичайний та магнітний).

В ході досудового розслідування було встановлено, що вищевказані речі належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який дав покази про те, що він залишив дані речі на дереві, яке розташоване по проспекту Незалежності та біля будинків №№ 18, АДРЕСА_3 .

В ході проведення досудового розслідування 19.03.2020 року слідчим прийнято рішення про визнання речовими доказами наступних матеріальних об`єктів:

1)куртку;

2)картку банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 ;

3)грошові кошти в сумі 500 гривень (ЗГ 6140682) із плямою бурого кольору;

4)презерватив;

5)два ключі (звичайний та магнітний).

20.03.2020 року слідчим СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 за погодженням прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Вищевказане майно є об`єктом матеріального світу, що відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, «речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження». В зв`язку з цим, 19.03.2020 року слідчим винесено постанову про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Обставини, встановлені під час досудового розслідування, вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони володіння, користування, розпорядження вилученими речами, призведе до їх приховування, пошкодження, псування, продовження використання у протиправний спосіб.
В загальному підсумку реалізація ризиків вказаних дій призведе до зміни слідової картини, яку зберігає на собі вищезазначене майно, визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, неможливості досягнення мети кримінального провадження в наступному

Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна буде досягнуто мети його застосування, а саме запобігання можливості, приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення майна, яке визнане речовим доказом, що матиме на меті ухилення від притягнення винної особи передбаченої законом відповідальності.

Правова підстава арешту майна (ч.2 ст. 170 КПК України): збереження речових доказів.
Слідчий до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином.
Прокурор до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Так, з метою забезпечення кримінального провадження вважаю за можливе накласти арешт шляхом заборони його відчуження та розпорядження на майно, яке має ознаки речових доказів, а саме:

1)куртку;

2)картку банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 ;

3)грошові кошти в сумі 500 гривень (ЗГ 6140682) із плямою бурого кольору;

Зазначені висновки слідчого судді засновані перед усім на тому, що в судовому засіданні встановлено, що вищевказані предмети являються предметами злочину, вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Визначаючи спосіб арешту майна, слідчий суддя у відповідності до положень ч.4 ст.173 КПК України щодо застосування найменш обтяжливого способу арешту майна вважає за необхідне накласти арешт на вищевказані предмети шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

Керуючись п.18 ч.1 ст.3, ст.ст.170-173, 369-372, 376, 309 КПК України, слідчий суддя

постановила:

Клопотання слідчого ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони його відчуження та розпорядження, а саме:

1)куртку;

2)картку банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 ;

3)грошові кошти в сумі 500 гривень (ЗГ 6140682) із плямою бурого кольору.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: