Справа № 439/869/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1624/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 0000137 від 03.03.2019 року, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Броди, Львівської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком обвинувачену ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 06.03.2019 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 залишено без змін у виді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 визнана винною у тому, що 02 березня 2019 року близько 18:00год. знаходячись у приміщенні житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту із громадянином ОСОБА_9 , який виник на побутовому ґрунті, умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_9 нанесла останньому удар ножем у ліву половину грудної клітки, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки в третьому міжребер`ї, яка проникла в порожнину перикарду (серцевої сорочки), супроводжувалась ушкодженням передньої стінки правого передсердя, масивною внутрішньою кровотечею в ліву плевральну порожнину (2,9 літра крові), в порожнину серцевої сорочки (0,2 літра крові), що призвело до знекровлення організму, обумовило порушення, а потім і припинення функції центральної нервової системи та зупинку серцевої діяльності та дихання, внаслідок чого ОСОБА_9 помер на місці.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник подала апеляційну скаргу в якій просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченої ч. 1 ст. 119 КК України та призначити їй покарання на підставі ст. 69 КК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не звернув увагу на те, що потерпілий під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння, несподівано кинувся на обвинувачену, схопив її за волосся, тримав за шию. Агресивну поведінку потерпілого підтвердив також свідок ОСОБА_10 . Зазначає, що обвинувачена вчинила злочин в умовах необхідної оборони. Умислу на позбалення життя потерпілого у обвинуваченої не було. У зв`язку з цим, вважає, що дії обвинуваченої слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 України, як вбивство через необережність. Зазначає, що з огляду на часткове визнання вини обвинуваченою, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, з врахуванням віктимної поведінки потерпілого при призначенні покарання до неї можна застосувати ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та її захисника, які підтримали свої апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину визнала частково, щиро розкаялась та пояснила, що умислу на вчинення вбивства ОСОБА_9 вона не мала. Показала, що ОСОБА_9 був її співмешканцем. 02 березня 2019 року близько 18:00 год. будучи у житловому будинку за місцем їх спільного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , між нею та ОСОБА_9 виник конфлікт. ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, раптово почав шарпати її за волосся. Виник конфлікт на побутовому ґрунті, вона хотіла себе захистити, піднявшись зі стільця, на якому сиділа з ножем у руках. Він побачив, що вона підіймається зі стільця і шарпнув її на себе, вона хотіла його відштовхнути і в той момент ніж йому зайшов у серце. Коли вона зрозуміла, що тримає ножа в руках, то почала його виймати, крові на ножі не було. ОСОБА_9 присів на ліжко, а потім приліг. Приблизно через 10 хвилин вона побачила, що з ним щось не те, після чого покликала на допомогу сусіда ОСОБА_11 . Він пробував відновити роботу серця, натискаючи на груди, а згодом на її прохання викликав швидку допомогу. При цьому вона не повідомляла сусіду про те, що нанесла удар ножем потерпілому. По приїзді швидкої допомоги потерпілий вже був мертвий.
З показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 вбачається, що він є сусідом обвинуваченої та близько року знався з потерпілим, вони товаришували. 02 березня 2019 року він разом з ОСОБА_9 пішли на рибалку, де вживали горілку та повернулися додому близько 17.00 год. Через 30-40 хв. ОСОБА_7 прийшла до нього та попросила допомогти ОСОБА_9 , оскільки йому тому стало погано. Прийшовши до будинку він побачив, що ОСОБА_9 лежить на кухні на ліжку і вже не дихав, крові біля нього не бачив. Телефоном викликали швидку допомогу. Через 30 хв. приїхала карета швидкої допомоги та міліція. Про причину смерті ОСОБА_9 , а саме ножове поранення, йому стало відомо через кільки днів.
Згідно з протоколом огляду місця події від 02.03.2019 року та фототаблицею до нього зафіксовано обставини, за яких 02.03.2019 р. за адресою: АДРЕСА_2 виявлено труп гр. ОСОБА_9 /том1 арк.спр.116-122/.
Протоколом огляду трупа від 05.03.2019 р., встановлено, що на трупі ОСОБА_9 був одяг, серед якого трикотажний джемпер чорного кольору з коміром під шию з дрібними пошкодженнями експлуатаційного характеру, на якому було вертикальне пошкодження з рівними краями, гострокутними кінцями, лінійної форми, довжиною 1.8см, байкова сорочка чорного кольору з пошкодженням з рівними краями, гострокутними кінцями, лінійної форми, довжиною 1.8 см з забрудненням подібне на кров, трикотажна футболка голубого кольору на короткий рукав з пошкодженням експлуатаційного характеру з наскрізним лінійної форми пошкодженням довжиною 1,9см з досить рівними краями з забрудненням підсохлої РБК схожої на кров /том.1 арк.спр.123-124/.
З висновку судово-медичної експертизи №18/2019 трупа гр. ОСОБА_9 вбачається, що смерть настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням серцевої сорочки, передньої стінки правого передсердя, що супроводжувалось масивною внутрішньою кровотечею, привело до зневоднення організму, обумовило порушення, а потім і припинення функції ЦНС, зупинку серцевої діяльності та дихання. Під час судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_9 була виявлена одна колото-різана рана на передній поверхні грудної клітки зліва 3-му міжребер`ї, яка проникла в порожнину перикарду (серцевої сорочки), супроводжувалась ушкодженням передньої стінки правого передсердя (вушко передсердя), масивною внутрішньою кровотечею в ліву плевральну порожнину (2,9 літра крові), в порожнину серцевої сорочки (0,2 літра крові), що привело до знекровлення організму. Вказане ушкодження утворилося прижиттєво від дії плоского колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, який мав одне досить гостре лезо та обух (за результатами медико-криміналістичної експертизи), має ознаки тяжкого тілесного ушкодження яке небезпечне для життя в час спричинення, привело до настання смерті. Напрямок ранового каналу колото-різаної рани на грудній клітці зліва спереду-назад майже горизонтально без відхилень вправо-вліво. Довжина ранового каналу з врахуванням товщини шкірного клаптя шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберного проміжку, клітковини переднього середостіння до внутрішньої поверхні (ендокарду) правого передсердя становить приблизно 6,5-7см. Крім того, під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 було виявлено одне садно на передній поверхні шиї зліва під підборіддям, яке утворилось від дії тупого предмету, прижиттєво, незадовго до настання смерті; має ознаки легкого тілесного ушкодження, не є в причинному зв`язку із настанням смерті.
Висновком судово-токсикологічної експертизи крові з трупа гр. ОСОБА_9 встановлено етиловий спирт в кількості 0,92 проміле. Така концентрація етанолу у живих осіб може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння. Кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізесерологічною системою АВ0 /т.1 арк.срп 75-78/.
З протоколу слідчого експерименту від 07.03.2019 р. проведено з участю обвинуваченої ОСОБА_7 та судово-медичного експерта ОСОБА_12 , вбачається, що ОСОБА_7 описала події, що передували отриманню ОСОБА_9 ножового поранення 02.03.2019р., показала, де знаходилися вона та ОСОБА_9 в момент отримання ножового поранення, яким чином вона тримала в руці ніж, показала місце де заховала ніж /том 1 арк.спр.148-154/.
Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №66/2019 від 16.05.2019 тілесні ушкодження, які були виявлені при проведенні судової-медичної експертизи на тілі ОСОБА_9 , а саме колото-різана рана на передній поверхні грудної клітки зліва в 3-му міжребер`ї, яка проникла в порожнину серцевої сорочки, супроводжувалась ушкодженням стінки правого передсердя, масивною внутрішньою кровотечею, могла бути спричинена за обставин, на які вказувала ОСОБА_7 , під час проведення слідчого експерименту 07.03.2019 /том.1 арк.спр.80 /.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 пояснив, що повністю підтримує дані ним висновки № 18/2019 від 04.03.2019 р. та № 66/2019 від 16.05.2019 р. Ним було встановлено, що проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням серця ОСОБА_9 могло утворитись за обставин, про які вказує ОСОБА_7 під час слідчого експерименту. Зазначив, що смерть не була миттєвою, оскільки під час кровотечі в ліву плевральну порожнину (2,9 літра крові) та в порожнину серцевої сорочки (0,2 літра крові) працювало серце (30-60 мл. крові одне скорочення серця), а тому орієнтовно потерпілий міг прожити не менш як 20-25 хв. після нанесення ножового поранення.
Згідно з висновку судової молекулярно-генетичній експертизи №10/246 від 29.05.2019, генетичні ознаки наданого на дослідження зразка крові ОСОБА_9 та клітин у змивах з клинка ножа збігаються /том.1 арк.спр.155-164/.
Доводи захисника про те, що дії ОСОБА_13 невірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, а їх слід було кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство через необережність, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» передбачено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Проте суб`єктивне ставлення винної до наслідків її дій, яке є визначальним при відмежуванні умисного вбивства від убивства з необережності, необхідно оцінювати не лише виходячи з показань винної, а й з урахуванням сукупності всіх доказів: показань свідків, потерпілих про характер дій винного, знарядь вчинення злочину, причини припинення злочинних дій, висновків судово-медичної експертизи про локалізацію і характер тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 18/2019 (арк.спр.75-78) причиною смерті потерпілого ОСОБА_14 було проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням серцевої сорочки, передньої стінки правого передсердя, що супроводжувалось масивною внутрішньою кровотечею, привело до зневоднення організму, обумовило порушення, а потім і припинення функції ЦНС, зупинку серцевої діяльності та дихання. Вказане ушкодження утворилося прижиттєво від дії плоского колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, який мав одне досить гостре лезо та обух (за результатами медико-криміналістичної експертизи), має ознаки тяжкого тілесного ушкодження яке небезпечне для життя в час спричинення, привело до настання смерті.

Відповідно до ч.1 ст.358 КПК України, колегією суддів досліджено ряд документів, серед яких - протокол додаткового огляду місця події від 06.03.2019 року з фототаблицями до нього, за результатами якого в по місцю вчинення злочину, у літній кухні будинковолодіння по АДРЕСА_2 виявлено та вилучено ніж, який обвинувачена ОСОБА_7 заховала після вчинення злочину. /том 1 арк.спр137-144/. Зазначений ніж в подальшому визнаний речовим доказом.
Крім того, висновком судово-психіатричної експертизи №43 від 17.04.2019 р., встановлено, що виходячи з аналізу матеріалів кримінального провадження. на момент досліджуваної ситуації під експертна ОСОБА_7 поводила себе агресивно, кричала на потерпілого, тягнула його додому, а після нанесення йому тілесного ушкодження сховала знаряддя вчинення злочину. Описана ситуація не відповідає клінічній картині виникнення та перебігу стану фізіологічного афекту чи іншого емоційного стану, який міг би суттєво вплинути на свідомість та діяльність. Під час клінічної бесіди, під експертна ОСОБА_7 повідомила що потерпілий ОСОБА_15 сам напоровся на ніж, що також не відповідає клінічній картині перебігу таких емоційних станів. ОСОБА_7 на момент інкримінованих їй дій, у стані фізіологічного афекту не перебувала. Не перебувала вона також і в іншому емоційному стані (емоційного збудження чи емоційного напруження), який би міг суттєво вплинути на її свідомість та діяльність та бути психологічною підставою для висновку суду про стан сильного душевного хвилювання. На даний час та під час інкримінованих їй дій ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждала, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. /том 1 арк.спр.112-114/.

Спричинення потерпілим будь-яких тілесних ушкоджень обвинуваченій ОСОБА_7 жодними доказами не підтверджується.

Відтак, колегія суддів вважає, що покликаючись на досліджені докази, суд першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Крім цього, колегія суддів приймає до уваги те, що обвинувачена не надала потерпілому першу медичну допомогу, не викликала швидку допомогу після вчинення злочину, з 02.03.2019 року до 06.03.2019 року не повідомила, що нанесла удар ножем потерпілому і тільки після огляду трупа та встановлення причин смерті вона повідомила про це, та 06.03.2019 року показала, де приховала знаряддя злочину.

Також, колегія суддів враховує глибину раневого каналу, його локалізацію, що знаходиться в області серця, раптовість удару.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_7 усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажала та свідомо припускала настання смерті потерпілого ОСОБА_14 , тобто діяла з прямим умислом.

Відтак, враховуючи в сукупності локалізацію ушкодження, виявленого у потерпілого, його раптовість, поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, яка полягала у ненаданні будь-якої допомоги, приховуванні обставин вчинення злочину, як і приховування знаряддя вчинення злочину, колегія суддів вважає, що спрямованість умислу обвинуваченої на позбавлення життя потерпілого доведена, а доводи сторони захисту про перекваліфікацію дій обвинуваченого на ч. 1 ст. 119 КК України, є безпідставними.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим покликання захисника про можливість призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 69 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегією суддів встановлено, що призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер та тяжкість вчиненого злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, на утриманні немає неповнолітніх дітей, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжких, часткове визнання обвинуваченою вини, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину, а також даних про її особу, не можуть свідчити істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину.

Відтак, висновок суду першої інстанції про неможливість призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, на підставі ст. 69 КК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції призначив обвинуваченій покарання на підставі ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, що є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею злочинів, а тому підстави для скасування вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2019 року та призначення обвинуваченій більш м`якого покарання відсутні.

Істотних порушень вимог КПК, які б давали підстави для скасування чи зміни вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою протягом трьох місяців з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4