У Х В А Л А

28 листопада 2019 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:

головуючий ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники кримінального провадження:

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_6

захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представник цивільного позивача - ОСОБА_9 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000016, стосовно обвинувачення:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Прилуки Чернігівська області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

в с т а н о в и в:
У судовому засіданні 28 листопада 2019 року під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_8 , посилаючись на п. 1 ч. 4 ст. 47 КПК України, подав суду письмову заяву про відмову від виконання обов`язків захисника ОСОБА_10 , мотивувавши її неможливістю узгодження правової позиції сторони захисту з обвинуваченим або його довіреними особами, встановлення результату, якого бажає досягнути обвинувачений, відомостей щодо можливого конфлікту інтересів, через відсутність даних щодо місцезнаходження обвинуваченого, поштового, телефонного та будь-якого іншого зв`язку з ним.

Зазначені обставини, на думку захисника, можуть суттєво зашкодити інтересам іншого обвинуваченого, що є неприпустимо, враховуючи основні завдання адвокатури України.

Під час з`ясування судом обґрунтованості наведених у вказаній заяві мотивів, захисник ОСОБА_8 змінив свою позицію та просив прийняти його відмову від виконання обов`язків захисника ОСОБА_10 на підставі п. 4 ч. 4 ст. 47 КПК України через відсутність у нього належної кваліфікації для надання правової допомоги у даному провадженні, що є особливо складним.

Особлива складність кримінального провадження, на думку захисника, полягає у тому, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та перебуває на території, яка не підконтрольна Україні, що позбавляє його можливості спілкування з обвинуваченим для з`ясування усіх необхідних для здійснення захисту обвинуваченого обставин.

Захисник ОСОБА_7 , посилаючись на положення ч.1 ст. 46 КПК України, підтримала клопотання захисника ОСОБА_8 про відмову від виконання обов`язків захисника ОСОБА_10 , вважаючи його обґрунтованим та поданим в інтересах обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 не вбачав за можливе давати оцінку кваліфікації захисника ОСОБА_8 , висловивши прохання про проведення судового розгляду кримінального провадження в найкоротший строк.

Представник цивільного позивача ОСОБА_9 покладалася на розсуд суду при вирішенні заявленого захисником ОСОБА_8 клопотання про відмову від виконання обов`язків захисника ОСОБА_10 .

Прокурор ОСОБА_5 не вбачала за можливе давати оцінку кваліфікації захисника ОСОБА_8 , зазначивши, що з матеріалами кримінального провадження, які знаходяться у прокурора, вказаний захисник не ознайомлювався, та вважала за необхідне у випадку задоволення заявленого клопотання повідомити Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві про те, що захисник ОСОБА_8 відмовився від виконання обов`язків захисника ОСОБА_10 саме на підставі п. 4 ч. 4 ст. 47 КПК України.

Розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_8 про відмову від виконання обов`язків захисника, суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, обраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції» визначив, що право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником є однією з основних ознак справедливого судового розгляду.

Відповідно до ст. 47 КПК України особливістю участі захисника у кримінальному провадженні є його обов`язок здійснювати всіма можливими засобами забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів свого клієнта.

Частина 4 ст. 47 КПК України містить вичерпний перелік випадків, коли захисник має право відмовитися від виконання своїх обов`язків, серед яких відсутність належної кваліфікації для надання правової допомоги у конкретному провадженні, що є особливо складним ( п. 4 ч. 4 ст. 47 КПК України).

Процесуальне законодавство не дає критеріїв для віднесення того чи іншого кримінального провадження до категорії особливо складних, разом із тим, на переконання суду, складність кримінального провадження може визначатись категорією злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, кількістю епізодів злочинної діяльності, співучасників, потерпілих тощо.

У судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 2019 року Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві у даному кримінальному провадженні був призначений захисник ОСОБА_8 для надання безоплатної вторинної правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_10 .

30 серпня 2019 року захисник ОСОБА_8 ознайомився з матеріалами кримінального провадження, які перебували в суді, після чого не висловлював жодних заперечень щодо подальшого здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_10 через відсутність у нього належної кваліфікації для надання правової допомоги у конкретному провадженні.

Лише після передачі кримінального провадження до Вищого антикорупційного суду захисник ОСОБА_8 під час підготовчого судового засідання зазначив про відсутність у нього належної кваліфікації щодо справ, пов`язаних з корупційними правопорушеннями і про те, що дану обставину він усвідомив безпосередньо у цьому судовому засіданні.

Таким чином, перед судом постало питання кваліфікації захисника, адже низька кваліфікація свідчить про неналежний захист.

Водночас, суд мав бути обережний у своїх висновках, оскільки демонстрація низької кваліфікації на початковому етапі судового процесу може бути стратегією захисту.

З огляду на це, суд проаналізував процесуальну поведінку обох захисників обвинуваченого ОСОБА_10 та дані, що можуть вказувати на кваліфікацію захисника ОСОБА_8 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час розгляду справи Голосіївським районним судом м. Києва, захист ОСОБА_10 здійснював захисник ОСОБА_11 , призначений Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві.

8 лютого 2019 року захисник ОСОБА_11 подав до суду заяву про відмову від виконання своїх обов`язків, яку обґрунтовував наявністю обставин, що виключають його участь у кримінальному провадженні. Зокрема, вказував на неможливість узгодження правової позиції зі своїм підзахисним через відсутність із ним будь-якого зв`язку. (т. 2, а.с. 105-108)

Після задоволення судом вказаної заяви Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві 2 серпня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_10 було призначено захисника ОСОБА_8 .

Останній, вже 26 вересня 2019 року, подав до Голосіївського районного суду м. Києва заяву про відмову від виконання своїх обов`язків. Зміст цієї заяви практично повністю співпадав зі змістом заяви, поданої попереднім захисником ОСОБА_11 .

Після надходження справи до Вищого антикорупційного суду захисник ОСОБА_8 в ході підготовчого засідання повторно подав заяву про відмову від виконання своїх обов`язків, посилаючись на ті ж самі обставини. (т. 2, а.с.154-155)

Під час з`ясування судом обставин вказаної відмови захисник ОСОБА_8 повідомив суду, що змінює підставу для відмови від виконання своїх обов`язків і зазначив про відсутність у нього належної кваліфікації для надання правової допомоги у даному провадженні.

Така суттєва зміна позиції захисника ОСОБА_8 упродовж одного судового засідання, давала суду додаткові підстави для сумнівів у дійсних мотивах поданої ним заяви.

Водночас, нові доводи вимагали від суду детального з`ясування даних щодо кваліфікації захисника та порівняння цих даних з відомостями, що вказують на складність даного кримінального провадження

Відтак, суд враховував, що у даному кримінальному провадженні двом обвинуваченим - ОСОБА_10 та ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину та злочину невеликої тяжкості. Крім того, прокурором в інтересах держави заявлено цивільний позов про стягнення завданої злочинами шкоди.

З пояснень захисника, а також із даних Єдиного реєстру адвокатів України, судом було з`ясовано, що ОСОБА_8 є адвокатом з 2012 року і здійснює свою практичну діяльність у м. Києві, де зареєстрував адвокатське бюро. За час своєї діяльності захисник склав державні іспити та отримав право надавати безоплатну правову допомогу у всіх категоріях справ, за дорученням Центру з надання безоплатної правової допомоги.

Як повідомив у судовому засіданні сам захисник, за час роботи він здійснював захист клієнтів, що обвинувачувались як у злочинах невеликої тяжкості так і у тяжких та особливо тяжких злочинах, брав участь у судових процесах із декількома обвинуваченими та багатоепізодних справах, здійснював захист у Верховному суді, однак не здійснював захист клієнтів від обвинувачення у корупційних правопорушеннях.

Зазначені обставини, на переконання суду, вказують на достатню кваліфікацію захисника ОСОБА_8 для участі у кримінальному провадженні стосовно обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , навіть незважаючи на відсутність у нього практики у справах пов`язаних з корупційними правопорушеннями. Адже наявність досвіду у різних категоріях справ дає можливість захиснику застосувати набуті знання, вміння та навички у новій для нього категорії справ.

За таких обставин, процесуальна поведінка захисника ОСОБА_8 , на переконання суду, дає підстави для висновків про наявність узгодженої стратегії сторони захисту, що спрямована на затягування судового процесу шляхом зловживання правом на відмову від виконання обов`язків захисника.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 01 липня 2014 року у справі «S.A.S. проти Франції», п. 66, визначив, що «зловживання правом» - це шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене.

У даному кримінальному провадженні зловживання захисником своїми правами полягає у діях з приводу реалізації права відмови від виконання своїх обов`язків, які хоч формально відповідають змісту наданого захиснику суб`єктивного права, однак виходять за межі його здійснення і спрямовані на створення перешкод у виконанні завдань кримінального провадження.

Таким чином, беручи до уваги вказані обставини, а також те, що участь захисника у кримінальному провадженні стосовно обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_6 є обов`язковою, суд дійшов висновку, що клопотання захисника ОСОБА_8 про відмову від виконання своїх обов`язків слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 47, 49, 369-372 КПК України КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про відмову від виконання обов`язків захисника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3