Справа № 372/2188/20
Провадження № 1-кс-730/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням, в якому просила накласти арешт на майно, у кримінальному провадженні № 0000904, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 359 КК України.

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 04.06.2020 до Обухівського ВП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що ОСОБА_6 за попередньою змовою та разом з ОСОБА_7 , шахрайським шляхом заволоділа належним ОСОБА_5 майном, а саме земельною ділянкою, житловими будинками та квартирами, що знаходяться в Київській та Львівській областях, а також грошовими коштами в сумі 40 000 доларів США.

Фізичною особою ОСОБА_7 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , було вчинено суспільно небезпечні дії, які полягають в умисному заволодіння з корисливих мотивів майном ОСОБА_5 , а також незаконним набуттям права власності на його майно та грошові кошти шляхом обману та зловживання його довірою. Так, з метою якнайшвидшої реалізації злочинного умислу, ОСОБА_7 додатково вчинено вчинено незаконне проникнення до житла ОСОБА_5 , незаконне привласнення правовстановлюючих документів на майно та майнові права, а також грошових коштів, вчинення, за допомогою третіх осіб інших дій, що порушують недоторканність житла потерпілого, поєднане з вчиненням самоправства всупереч інтересам ОСОБА_5 в особливо зухвалий спосіб, грубо нехтуючи основні моральні засади суспільства, що призвело до істотного погіршення майнового стану потерпілого, завдало довготривалих душевних страждань та призвело до руйнування сім`ї як первинного та основного осередку суспільства.

Будучи допитаний як потерпілий, ОСОБА_5 , перебуває з громадянкою ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі протягом 20 років, починаючи з 06.08.2000 р. та у громадянському, який передував вищезазначеному, який складав 7 років перебування у фактичних шлюбних відносинах до моменту реєстрації шлюбу. За час перебування у даному шлюбі народилося двоє дітей 2003р. та 2006 року народження. Починаючи з 1999 року ОСОБА_5 працює за фаховою освітою в сфері юриспруденції, а з 2010 року, з моменту отримання свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, поєднує загально-юридичну роботу з професійною адвокатською діяльністю. ОСОБА_5 є засновником та керуючим партнером низки підприємств та організацій, діяльність яких так чи інакше пов`язана з регулюванням правових засад господарської діяльності суспільства. Такими підприємствами є ЮФ «Писаренко і партнери», ТзОВ «Девелопмент консалтінг компані», Корпорація «САПО ГРУП», ТзОВ «АБМ-Компані», ТзОВ Охорона фірма «Цербер» та деяких інших. ОСОБА_6 , після виходу із декретної відпустки, починаючи із 2009 року, працювала на ЮФ «Писаренко і партнери» обіймаючи посаду фінансового консультанта, в подальшому директора. Її мати ОСОБА_7 останні декілька років перебуває на пенсії, до того часу завідувач кафедри соціології Національного Лісотехнічного Університету, м. Львів. За результатами здійснення господарської діяльності, ОСОБА_5 разом із тестем - ОСОБА_8 , в АДРЕСА_2 , було побудовано житловий будинок, загальною площею 499,5 кв.м. та господарські будівлі (реєстраційний номер 227 у ЄДРРПНМ, номер у РПВН: 30400662, свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 12.05.2010 року), в якому вони спільно проживали до 2017 року. Крім того, враховуючи значне покращення майнового стану в результаті здійснення підприємницької діяльності, ОСОБА_5 , за особисті кошти, було придбано квартиру АДРЕСА_3 , площею 50.1 кв.м. (реєстраційний номер 01 у ЄДРРПНМ) та квартиру АДРЕСА_4 , які перебували у житловому фонді. В подальшому, ліцензованою організацією, на замовлення ОСОБА_5 та за рахунок його особистих коштів, було виготовлено та погоджено, з урахуванням вимог до історичних пам`яток ЮНЕСКО, проект реконструкції даних квартир під приміщення торгівлі із відновленням зовнішнього входу. Крім того, з метою покращення житлових умов, враховуючи зміни, що відбувалися в економічних та політичних сферах життя країни, було прийнято рішення про зміну постійного місця проживання з м. Львів на м. Київ. З цією ж метою у 2014 році ОСОБА_5 за особисті кошти придбав наступне майно: квартиру, загальною площею 365.2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер 1 у ЄДРРПНМ), земельну ділянку загальною площею 0,054 га, кадастровий номер: :04:014:0065, реєстраційний номер 31 у ЄДРРПНМ). Одночасно, з огляду на перспективу проживання дітей поруч із батьками, ОСОБА_5 було внесено більшу частину коштів для придбання ще одного об`єкта житлової нерухомості, який розташований за цією ж адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 31 ЄДРРПНМ) та зареєстровано право власності. На залишок суми коштів, які підлягали оплаті, було оформлено кредит строком на 25 років з можливістю дострокового погашення. Протягом наступних трьох років ОСОБА_5 за особисті кошти, було здійснено ремонт та перепланування зазначеного нерухомого майна, включаючи комплекс робіт по встановленню інженерних мереж та комунікацій, внутрішньому та зовнішньому оздобленню. Відтак, у серпні 2017 року, враховуючи стан готовності об`єктів, було прийнято рішення про остаточну зміну постійного місця проживання. Водночас, на прохання дружини, тимчасово, до моменту повноліття дітей, ОСОБА_7 було надано дозвіл на проживання у квартирі, що в АДРЕСА_1 з правом реєстрації за даною адресою. Водночас було прийнято рішення щодо передання нерухомого майно, яке залишилось у м. Львові, в оренду третім особам для здійснення підприємницької діяльності. На початку 2018 року, перебуваючи під впливом тяжких обставин, якими стали спроби незаконного кримінального переслідування ОСОБА_5 , як захисника особи, якій було надано правову допомогу під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження №00000162 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 ККУ та вжито у правовому полі ряд заходів з метою недопущення незаконного притягнення особи до кримінальної відповідальності, з боку окремих представників правоохоронних органів Львівської області. Ця небезпека мала реальний характер, оскільки полягала у грубому порушені гарантій адвокатської діяльності, ототожнені адвоката з клієнтом, втручанні у приватне життя адвоката, і, як наслідок, закінчилась спробою притягнути потерпілого до кримінальної відповідальності, що підтверджується врученням повістки з метою оголошення повідомлення про підозру у вчиненні злочинів. Зважаючи на небезпеку ситуації, що склалася в цілому, враховуючи той факт, що на утриманні ОСОБА_5 перебувають дружина та двоє неповнолітніх дітей, з метою збереження майна та щомісячних грошових надходжень у вигляді орендної плати, потерпілим, на неодноразові прохання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено низку договорів дарування вищепереліченого нерухомого майна з ОСОБА_7 . Слід наголосити, що дані договору були укладені на вкрай не вигідних для ОСОБА_5 умовах, внаслідок чого істотно погіршився майновий стан останнього. Крім того, підтвердження формальної мети укладення даних договорів є їх укладення без дотримання особливостей укладання договору дарування, коли його учасниками є подружжя. Згідно зі ст. 67 Сімейного кодексу України чоловік, дружина мають право укласти з іншою особою договір дарування щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Більше того, всі подальші дії ОСОБА_7 свідчать про наявність умислу та свідоме зловживання довірою з метою заволодіння вищезгаданим майном. Такі дії полягали у незаконному протиправному періодичному проникненні до житла потерпілого, незаконному вилученні з його робочого місця (робоче місце адвоката) оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке було предметом договорів дарування, інших документів, які становлять адвокатську таємницю та категорична відмові їх повернути, спроби втрутитися у приватне життя, ініціювання постійних конфліктів з метою розірвання шлюбних відносин та остаточного заволодіння майном. (Відповідно до ст.722 ЦКУ право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка). Черговим свідченням умислу в діях ОСОБА_7 , спрямованих на заволодіння майном, є той факт, що саме з її ініціативи 17.11.2019 року було зареєстровано заяву про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з огляду на той факт, що 16.11.2019 року було укладено з нею останній із договорів дарування нерухомого майна. Умисел на заволодіння підтверджується і фактом звернення ОСОБА_7 до правоохоронних органів із заявою про вимогу потерпілого щодо сплати орендарями орендних коштів, мотивуючи це тим, що це її власність. Таким чином, ОСОБА_7 , зловживаючи довірою вчинила злочин шляхом недобросовісного використання ОСОБА_5 . довіри до неї для заволодіння його майном та правом на дивіденди від нього. З цією метою, ОСОБА_7 використала особливі довірчі стосунки, які склалися між нею та потерпілим, заздалегідь спланувавши зазначений злочин, укладаючи договори без наміру повернути отримане майно.

Таким чином, в ході здійснення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно потерпілого, правом власності на яке шахрайським шляхом заволоділи інші особи з метою запобігання можливості його відчуження.

Окрім цього, в ході допиту як потерпілого, ОСОБА_5 повідомив, що 16.11.2019 року ним було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 40 000 (сорок тисяч) доларів США. Разом з тим, для збереження стабільності доходів, які отримувалися від експлуатації орендованих приміщень, які знаходяться у м. Львові по вул. Вірменський, та які було придбано та переведено у нежитловий фонд виключно за рахунок особистих коштів потерпілого, що підтверджується даними щодо обсягів та джерел його особистого заробітку, заробітків членів його сім`ї за відповідний період часу та допитами свідків. Однак, всі подальші дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 свідчать про наявність умислу та свідоме зловживання довірою з метою заволодіння вищезгаданим майном та доходами від його експлуатації. Такі дії полягали у незаконному протиправному періодичному проникненні до житла потерпілого, незаконному, проти волі потерпілого вилученні з його робочого місця (робоче місце адвоката) оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке було предметом договорів дарування, інших документів, які становлять адвокатську таємницю та категорична відмові їх повернути, так само як і категорична відмова повернути грошові кошти, що були передані на відповідальне зберігання і мали бути повернуті на першу вимогу, спроби втрутитися у приватне життя, здійснити дискредитацію мене в очах дітей шляхом ініціації постійних конфліктів з метою розірвання шлюбних відносин та остаточного заволодіння майном. Окрім цього, ОСОБА_7 було вилучено оригінал договору передачі коштів в сумі 40 000 доларів США на відповідальне зберігання, який укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з метою подальшого неповернення вказаних коштів потерпілому.

Також, 20.05.2020 ОСОБА_5 було залучено спеціаліста Інформаційно-аналітичного центру «Життєвий простір» з метою перевірки приміщення робочого кабінету з метою виявлення та фіксації наявності в кабінеті пристроїв, призначених для незаконного прослуховування. Так, 20.05.2020 під час огляду приміщення кабінету фахівцем ОСОБА_9 було виявлено, що в приміщенні кабінету знаходиться пристрій, який знаходився в ніші елементу опалення, а саме мобільний термінал з підключеним провідним мікрофоном, який не належить власнику приміщення.

Таким чином, в ході здійснення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно потерпілого, правом власності на яке шахрайським шляхом заволоділи інші особи з метою запобігання можливості його відчуження.

Окрім цього, до Обухівського ВП ГУНП в Київській області надійшло клопотання від потерпілого ОСОБА_5 , в якому він просить накласти арешт на незаконно відчужене майно, а саме: заклад торгівлі (приміщення квартири АДРЕСА_6 , номер об`єкта 9601276, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, загальною площею 50,1 квадратний метр, право власності на який, на підставі договору дарування №2034 від 07.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_10 , який відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №207716165 від 28.04.2020 належить ОСОБА_7 ; магазин (приміщення квартири АДРЕСА_7 , номер об`єкта 30535922, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, загальною площею 45 квадратних метрів, право власності на який, на підставі договору дарування №2038 від 07.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_10 , який відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №207713906 від 28.04.2020 належить ОСОБА_7 ; житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , номер об`єкта 30400662, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, загальною площею 499,5 квадратних метрів, право власності на який, на підставі договору дарування №2042 від 07.05.2018, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_10 , який відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №208349729 від 06.05.2020 належить ОСОБА_8 ; на частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31, загальною площею 375,4 квадратних метрів, право власності на який, на підставі договору дарування №5479 від 16.11.2019, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_10 , які відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №200069017 від 13.02.2020 належить в частках ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ; на частини земельної ділянки з кадастровим номером :04:014:0065, що розташована в АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31, загальною площею 0,054 га, право власності на який, на підставі договору дарування №5480 від 16.11.2019, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_10 , які відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №189042396 від 16.11.2019 належить в частках ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

У зв`язку з викладеним, з метою перешкоджання відчуження вказаного вище нерухомого майна, його поділу, об`єднання тощо, виникла обґрунтована необхідність у накладені арешту на вищевказане майно.

Слідчий Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, просила розглядати клопотання без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримала в повному обсязі, просила не здійснювати фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів, в тому числі не здійснювати аудіо запис та відео запис за допомогою технічних засобів.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вважаю, що внесене слідчим клопотання не відповідає вимогам закону, оскільки не містить достатніх відомостей для необхідності такого арешту.

Зокрема, з опису наведених у клопотанні обставин вбачається існування спірних цивільних правовідносин між подружжям, які один із подружжя намагається вирішити в порядку кримінального судочинства, а накладення арешту на спірне майно не узгоджується із загальними засадами кримінального судочинства і виходить за межі потреб досудового розслідування у кримінальних провадженнях.

У клопотанні не наведено критеріїв, за яким можна визначити процесуальний статус майна, на яке пропонується накласти арешт.

Також слід врахувати неприпустимість свавільного втручання суду у здійснення права влансості володільця майна, який не має у цьому кримінальному провадженні процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого, цивільного відповідача або юридичної особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження.

Крім того, у клопотанні відсутні достатні відомості для висновку про співмірність заходів забезпечення кримінального провадження із межами потреб досудового розслідування у кримінальному провадженні. Висловлені слідчим доводи, на думку слідчого судді, не є правовою підставою для арешту майна у кримінальному провадженні, а потреби досудового розслідування можуть бути задоволені у інший, менш обтяжливий для власника спосіб.

Під час розгляду клопотання, слідчим не наведено достатніх правових і фактичних підстав для необхідності накладення арешту на майно.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання відмовити.

Керуючись ст.ст. 131, 170, 171, 172, 173, КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 000904, відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено підозрюваним, обвинуваченим, третьою особою в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1