Справа № 378/996/19
Провадження № 1-кп/364/117/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

а також представника уповноваженого органу з питань пробації Володарського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області за угодою про визнання винуватості кримінальне провадження, внесене 30.05.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харцизьк Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, 2018 р.н., військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 258-3 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:
У місті Луганську 06.04.2014 р. та на території Донецької області 07.04.2014 р. створено стійкі ієрархічні об`єднання осіб, так звані «Луганську народну республіку» (далі «ЛНР») та «Донецьку народну республіку» (далі «ДНР»), які відповідно до статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 р. №638-IV (з подальшими змінами) є терористичними організаціями, оскільки є стійкими об`єднаннями трьох і більше осіб, які створені з метою здійснення терористичної діяльності, а саме: підготовки та реалізації терористичних актів, підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях, організації незаконних збройних формувань, вербування, озброєння, підготовку та використання терористів, та іншої діяльності що відноситься до ознак терористичної, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлені певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів.

Названі терористичні організації мають конкретних лідерів, які підтримують між собою тісні взаємозв`язки, чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового боків, керівники та учасники яких підпорядковуються лідерам організацій, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з єдиним планом спільних злочинних дій.

Так, на учасників політичного блоку терористичних організацій покладено наступні обов`язки:

створення так званих органів державної влади «ЛНР» і «ДНР» та організація їх діяльності;

видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ЛНР» і «ДНР»;

організація та проведення незаконних референдумів і виборів на територіях, підконтрольних «ЛНР» і «ДНР»;

проведення агітаційної роботи серед населення Луганської та Донецької областей щодо діяльності терористичних організацій «ЛНР» і «ДНР» з метою схиляння їх до участі у названих терористичних організаціях та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичних організацій та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

налагодження взаємодії між лідерами «ЛНР» і «ДНР», представниками влади та Збройних Сил Російської Федерації з метою координації дій щодо застосування актів збройної сили проти держави України, спрямованих на захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном, з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для здійснення актів застосування збройної сили проти держави України, зокрема протидії правоохоронними органами та силами антитерористичної операції (далі АТО);

налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «ЛНР» і «ДНР», дискредитації діяльності органів державної влади Україні та осіб, задіяних у ході проведення АТО, і формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території і державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ЛНР» і «ДНР» для забезпечення їх протиправної діяльності;

забезпечення учасників «ЛНР» і «ДНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На учасників силового блоку терористичних організацій покладаються такі обов`язки:

систематична організація та здійснення актів застосування збройної сили проти держави України в особі представників сил АТО, зокрема ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, задіяних у проведенні АТО;

створення непередбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності;

вербування нових учасників до складу силового блоку терористичних організацій «ЛНР» і «ДНР», організація їх у групи, навчання, озброєння та керівництво їхніми діями;

захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської та Донецької областей;

вчинення терористичних актів та диверсій на іншій території України;

захоплення чи заволодіння в інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення АТО, та забезпечення власної злочинної діяльності;

викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

силова підтримка учасників політичного блоку незаконних утворень «ЛНР» і «ДНР», захоплення, а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель і споруд;

організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу зазначених блоків.

Одним із основних завдань учасників названих терористичних організацій є зміна меж території та державного кордону України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, вплив на прийняття рішень, вчинення та невчинення дій органами державної влади України шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя і здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене, так звані «ЛНР» і «ДНР» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), які створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому відповідно визначення статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

Статтями 17, 65 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Положеннями статті 25 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що керівники та посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни, які сприяли терористичній діяльності, несуть відповідальність згідно із законом.

Натомість у порушення Конституції України з квітня 2014 року до тепер з метою реалізації злочинного умислу та досягнення зазначених завдань, учасниками терористичних організацій «ЛНР» і «ДНР» здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Луганської та Донецької областей, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір правоохоронним органам України та іншим представникам сил АТО у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.

07.04.2014 р. за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення АТО.

13.04.2014 р. через посилення сепаратистських виступів і захоплення державних установ на сході України виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14.04.2014 р. № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну АТО із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

За визначенням статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» АТО це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

При цьому, поняття терористичної організації також визначено в статті 1 названого вище Закону, відповідно до якого терористична організація це стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого проведено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів; організація визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Згідно із Зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 р. № 129-VIII, Верховною Радою України визнано Російську Федерацію державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність Ради Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку, а так звані «ДНР» і «ЛНР» терористичними організаціями.

Заявою «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленою постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 р. № 145-VI1I, Україна визнала юрисдикцію Міжнародного кримінального суду щодо злочинів проти людяності та воєнних злочинів, скоєних вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян.

Крім того, визнання Верховною Радою України так званої самопроголошеної організації «ДНР» терористичною, а численні злочини, вчинені її представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 р. № 1596-VI1, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму», схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 р. № 1597-VII, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14.01.2015 р. № 106-VIII, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 р. № 337-VIII.

Отже, Верховною Радою України як єдиним законодавчим органом державної влади України, констатовано віднесення «ДНР» до терористичної організації, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників названої терористичної організації.

Також Конвенцією ООН проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000 р. зобов`язано держави-учасниці криміналізувати участь в організованій злочинній групі. При цьому відповідно до пункту «а» статті 2 цієї Конвенції організована злочинна група означає структурно оформлену в групу в складі трьох або більше осіб, що існує протягом визначеного періоду часу і діє узгоджено з метою здійснення одного або декількох серйозних злочинів, визнаних такими відповідно до цієї Конвенції, для того, щоб одержати, прямо або посередньо, фінансову або іншу матеріальну вигоду.

Аналіз кримінального законодавства, Європейської конвенції про боротьбу з тероризмом від 27.01.1977 р. № ETSN90, Протоколу, що вносить зміни до Європейської конвенції про боротьбу з тероризмом від 15.05.2003 р. № ETSN190, Резолюції Ради Безпеки ООН від 28.09.2001 р. № 1373 по боротьбі з тероризмом, Конвенції Ради Європи про запобігання тероризму від 16.05.2005 р., а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації за спеціальною метою здійснення терористичної діяльності.

Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 р. № 638-1V терористична діяльність це діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеологи тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Терористичні організації створюються для вчинення діянь, передбачених частинами першою третьою статті 258 КК України, а також інших злочинів терористичної спрямованості, тобто діянь, направлених на залякування населення з метою спонукання держави, міжнародної організації, фізичної чи юридичної особи до прийняття чи відмови від прийняття будь-якого рішення. При цьому, злочини терористичної організації відрізняються від інших споріднених злочинів саме фактором цілеспрямованості залякування населення як засобу досягнення поставленої мети.

Враховуючи викладене, зазначені організації «ЛНР» і «ДНР» підпадають під наведені ознаки терористичних організацій, мають стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку кожної з організацій їх лідерам, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Разом з тим встановлено, що з квітня 2014 року до керівництва названої терористичної організації входили чотири особи, відносно яких правоохоронними органами розслідуються окремі кримінальні провадження, та інші невстановлені особи.

Активними учасниками «ДНР» на той час були п`ятнадцять осіб, відносно яких правоохоронними органами розслідуються окремі кримінальні провадження, а також інші невстановлені особи з числа громадян України та Російської Федерації.

Також встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_6 було достовірно відомо, шо діяльність терористичних організацій «ЛНР» і «ДНР» та їх підрозділів є незаконною, їх учасники застосовують зброю, вчиняють протиправні акти, захоплення заручників, будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітникам правоохоронних органів України і військовослужбовцям Збройних Сил України, задіяним у проведенні АТО.

Крім того, ОСОБА_6 було відомо про основну мету керівників названих терористичних організацій, а саме: насильницьку зміну та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміну меж території та державного кордону України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Достовірно усвідомлюючи всі наведені обставини, з серпня 2014 року у ОСОБА_6 , як у прихильника протиправної діяльності керівників та учасників терористичної організації «ДНР», виник злочинний умисел на участь в діяльності цієї терористичної організації.

Так, ОСОБА_6 , діючи з метою участі в злочинній діяльності терористичної організацій «ДНР» щодо дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, став на шлях вчинення протиправних діянь та 26.08.2014 р., діючи умисно, з корисливих мотивів, прибув до місця розташування приймального штабу ополчення «ДНР», подав невстановленим особам документ для зарахування (власний паспорт громадянина України) та за власним бажанням 27.08.2014 р. був зарахований для здійснення терористичної діяльності до 2-ої роти 2-го мотострілецького батальйону 7-ої окремої мотострілецької бригади 2-го армійського корпусу «Народної міліції» т.з. «ДНР», де проходив службу до 08.11.2014 р.

ОСОБА_6 , вступаючи до силового блоку «ДНР», був достовірно обізнаним, що останній відноситься до збройних формувань терористичної організації «ДНР», так званого ополчення «ДНР», а саме: має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи з визначенням особового складу кожного з них, який носить формений одяг військового типу); характеризується наявністю єдиноначальності та субординації, використання знаків розрізнення (нарукавних шевронів); має воєнізований характер завдань і методів (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та іншим військовим формуванням України, задіяним в проведенні АТО на території Донецької та Луганської областей України); ставить перед собою специфічні завдання (утримання території окремих районів Донецької області, тимчасово не підконтрольних органам державної влади України, встановлення на території цих районів Донецької області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Донецької області так званих блок-постів для здійснення збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням України) та має для цього відповідні матеріальні засоби (вогнепальну зброю: автомати, карабіни, кулемети, бойові припаси (патрони та ручні гранати), а також військову техніку: танки, бойові машини піхоти (БМП), бронетранспортери (БТР).

Вступивши до складу непередбаченого законом збройного формування, був забезпечений військовою камуфльованою формою одягу, вогнепальною зброєю (автомат «АК»), боєприпасами до нього, та виконував функції охоронця порядку ділянок місцевості у місті Харцизьк Донецької області, здійснюючи при цьому візуальне спостереження за прилягаючою місцевістю, перевірку документів у громадян, а також виконував інші розпорядження керівництва підрозділу, чим фактично брав участь у терористичній організації «ДНР» та її незаконних збройних формувань, за що отримував щомісячно грошові кошти від представників силового блоку терористичних організацій «ДНР» у розмірі 360 доларів США.

Разом із тим 09.08.2019 р. між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органів Служби безпеки України та державною прикордонною службою управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами зазначеної угоди сторони кримінального провадження дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною першою статті 258-3 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин вчинення злочину, ідентично викладених як в обвинувальному акті, так і в угоді про визнання винуватості.

Згідно із згаданою угодою обвинувачений ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню обставин вчинення даного кримінального правопорушення, виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень, а також викривати інших осіб, які разом з ним брали участь у терористичній організації.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 також повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 258-3 КК України, ствердивши викладені в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості обставини його вчинення. Додатково вказав, що вчинив цей злочин через складний фінансовий стан його та родини, оскільки у 2014 році закінчив лише навчання, роботи не було, мати і батько залишилися без роботи; на «ДНР» працював лише два місяці, зрозумівши, що це не має жодного сенсу; потім пішов працювати на шахту; надалі у 2016 році переїхав до Запоріжжя, у 2017 році до Києва, оформлений як внутрішньо переміщена особа.

Надані в підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_6 показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та щирості його позицій.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями вчинив участь у терористичній організації, та кваліфікує такі дії за частиною першою статті 258-3 КК України.

Крім того, угодою про визнання винуватості від 09.08.2019 р. сторонами кримінального провадження погоджено покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за частиною першою статті 258-3 КК України із застосуванням статті 69 КК України, а саме: позбавлення волі на строк 5 років із звільненням його від відбування покарання на підставі статті 75 КК України, встановивши іспитовий строк 3 роки та поклавши обов`язки, передбачені частиною першою статті 76 КК України.

Також в угоді про визнання винуватості сторонами передбачені наслідки її укладення і затвердження, наслідки невиконання цієї угоди, визначені статтями 473, 476 Кримінального процесуального кодексу України(далі КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Кримінальне провадження підсудне Володарському районному суду Київської області згідно з ухвалами Київського апеляційного суду від 19.08.2019 р. і від 07.10.2019 р.; ухвалою суду від 28.10.2019 р. у порядку статті 314 КПК України призначено підготовче судове засідання на 11.11.2019 р., відкладене на 25.11.2019 р. і на 17.12.2019 р. через неявку учасників судового провадження та за клопотанням захисника.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди. Згідно зі статтею 468, пунктом 3 частини четвертої статті 469 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості; угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 258-3 КК України, який за визначенням статті 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Також прокурором надано суду докази викриття обвинуваченим ОСОБА_6 20 осіб, які разом з ним брали участь у терористичній організації «ДНР», та надання ним показань, які мають доказове значення для встановлення обставин вчинення ним злочинів, а саме: суду надано для огляду у судовому засіданні відеозапис допиту ОСОБА_6 в якості підозрюваного 02.08.2019 р.

На виконання вимог статті 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений цілком усвідомлює свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови укладеної сторонами кримінального провадження угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, підстави для відмови в затверджені цієї угоди, передбачені частиною сьомою статті 474 КПК України, відсутні.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.

Суд також враховує роз`яснення, викладені в пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 р. № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», згідно з якими сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (пункт 3 частини першої статті 65 КК України). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК України мають право, використовуючи положення статті 69 КК України, узгоджувати, зокрема, основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених частиною другою статті 69 КК України. Врахування означених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз. Крім того, якщо сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, суд відповідно до частин другої, третьої статті 75 КК України зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди за наявності визначених законом умов. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з частиною третьою статті 75 КК України визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Обставин, які згідно зі статтею 67 КК України обтяжують ОСОБА_6 покарання, органами досудового розслідування та судом не встановлено.

До обставин, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують йому покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, оскільки, як зазначено обвинуваченим та прокурором у підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_6 було вчинено інкримінований злочин через тяжкий матеріальний стан, а також викриття ним 20 осіб, які разом з ним брали участь у терористичній організації «ДНР».
Іншу наведену в угоді про визнання винуватості та в обвинувальному акті як обставину, що пом`якшує йому покарання наявність на утриманні малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд не враховує як пом`якшувальну відповідальність обставину, оскільки ця обставина з огляду на дату народження цієї дитини не мала місця під час вчинення ОСОБА_6 злочинних дій у 2014 році, водночас суд бере до уваги наявність на його утримані малолітньої дитини, а також наведені в обвинувальному акті інші дані щодо нього як позитивно характеризуючи його відомості.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність передбачених статтею 67 КК України обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, наявність більше двох обставин, що згідно зі статтями 66, 69 КК України пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 09.08.2019 р. між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , і призначення останньому узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5років, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини першої статті 258-3 КК України, та звільненням його від відбуванням покарання з призначенням максимального іспитового строку з огляду тяжкість і суспільну небезпечність вчиненого злочину.

Крім того, з урахуванням наведених вище роз`яснень суду касаційної інстанції суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 передбаченого санкцією частини першої статті 258-3 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки таке покарання не передбачено укладеною ним угодою про визнання винуватості та через відсутність у нього майна, яке може бути конфісковане, про що вказано прокурором у суді.

Потерпілих від злочину у кримінальному провадженні немає. Шкода не завдана, збитки відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили, суд, враховуючи, що прокурором перед судом не порушувалося таке питання, а також беручи до уваги, що обвинувачений не становить собою суспільної небезпеки, а міра покарання, яка йому призначається, не пов`язана з ізоляцією від суспільства, тому суд за таких обставин вважає недоцільним обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись частиною першою статті 258-3 КК України, статтями 314, 369-371, 373, 374, 376, 392-395, 474, 475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09.08.2019 р. між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органів Служби безпеки України та державною прикордонною службою управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Київської області ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченим у кримінальному провадженні, внесеному 30.05.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087, ОСОБА_6 , з іншого боку, в присутності його захисника ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 258-3 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості від 09.08.2019 р. із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до частини першої статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем його проживання;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 не обирати.

Копію цього вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору ОСОБА_5 , обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_7 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3