№ 207/890/20
№ 1-кп/207/392/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000225 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, працює вантажником в ТОВ «Донпромтранс», розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.04.2017 року встановлено стягувати аліменти з ОСОБА_5 , на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітної плати (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 05 квітня 2017 року до повноліття дітей
Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею віку повноліття, також, згідно ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимоги про стягнення аліментів не були пред`явлені, зобов`язані приймати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами.
ОСОБА_5 повідомлено про необхідність сплачувати аліменти щомісяця у встановленому рішенням суду розмірі, однак ОСОБА_5 , знаючи про свої обов`язки покладені на нього судом по сплаті аліментів на утримання своїх неповнолітніх доньок, будучи працездатним, в період часу з 05.04.2017 року по 23.03.2020 року включно, вихованням дітей не займався, матеріальну допомогу не надавав, аліменти виплачував частково.
Так, згідно розрахунку заборгованості від 23.03.2020 року, наданої Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське, за період часу з 05.04.2017 року по 23.03.2020 року, ОСОБА_5 нараховані до сплати 74025,58 грн., що в свою чергу сукупно перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці.
ОСОБА_5 будучи працездатним на обліку в центрі зайнятості не перебував, а влаштувавшись на роботу до ТОВ «Донпромтранс» на посаді вантажника, не повідомив державному виконавцю про працевлаштування, таким чином ухилявся від сплати коштів на утримання дитини (аліментів). При цьому він був повідомлений про необхідність виплачувати у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову, до повноліття дитини, а також попереджений про кримінальну відповідальність, яка виникає у разі ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей(аліментів), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 КК України.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 допустив заборгованість по виплаті аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період часу з 05.04.2017 року по 23.03.2020 року, що в твердій грошовій формі складає 74025,58 грн. і його дії, згідно Закону України про внесення змін до ст. 164 КК України, який набрав чинності 02.06.2016 №1404-VIII, являються злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів), тобто направлені на невиконання рішення суду та привели до виникнення заборгованості по виплаті таких коштів, що сукупно складають суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів, тобто більше ніж на суму 10689,33 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину за викладених обставин визнав вину повністю та пояснив, що має двох неповнолітніх доньок. На їх утримання за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти на користь матері у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів. У зв`язку з відсутністю роботи не мав можливості сплачувати аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість. Зараз працевлаштувався та частково сплачує аліменти. Просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується сукупністю інших доказів по справі, а саме:

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений за рішенням суду зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів. Але він аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку відповідач до теперішнього часу не сплатив. Зазначила, що їй самостійно важко матеріально утримувати дітей. Батько участі в утриманні доньок не приймає. Не наполягає на суворому покаранні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:
- копією виконавчого листа по справі № 207/799/17 виданого 27.04.2017 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, згідно якого з ОСОБА_5 стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 , щомісячно до повноліття дітей (а.с.54);

- довідкою Південного ВДВС про розрахунок заборгованості по аліментам за період з 05.04.2017 по 23.03.2020 року, яка складає 74025,58 грн. (а.с. 106);

- довідкою Кам`янського міського центру зайнятості від 30.03.2020 року згідно якої вбачається, що ОСОБА_5 перебував на обліку як безробітний з 14.06.2017 по 06.07.2017 року (а.с.112-113).

Оцінюючи докази у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому провадженні доведена повністю у встановленому судом обсязі, а вчиненні ним злочинні дії правильно кваліфіковані як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що вчинений ОСОБА_5 злочин, відповідно до ч.2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, скарг на нього не надходило, працює вантажником, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога і лікаря психіатра не перебуває. Суд також враховує відношення ОСОБА_5 до вчиненого ним злочину, а саме його щире каяття.
Згідно досудової доповіді від 25.05.2020 року Південного районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, зазначено, що ймовірність вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення є середньою. На його думку виправлення особи можливо без обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 164 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Судові витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує згідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 01 (одного) року 06 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 01 (один) рік.

На підставі п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі: завірені копії матеріалів виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_5 аліментів, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1