Справа № 711/7397/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілої - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0003269 від 07.05.2018 по обвинуваченню:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, громадянина України, українця, освіта середня технічна, розлученого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

із участю в судовому розгляді:
потерпілої - ОСОБА_13

обвинуваченого - ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_12 , 07.05.2018, близько 11 години 40 хвилин, в порушення вимог п.п.2.3 б), 2.9 а), 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених 10.10.2001 постановою Кабінету Міністрів України №1306, керуючи автомобілем «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вулиці Козацькій міста Черкаси у напрямку вулиці Героїв Дніпра, з перевищенням максимально допустимої швидкості руху у населених пунктах, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, в результаті чого під час проїзду заокруглення проїзної частини вліво, на перехресті з вулицею Героїв Дніпра, не впорався з керуванням та допустив наїзд на напівпричіп «Нефаз 9334-10», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був приєднаний до автомобіля «КАМАЗ 5511», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який був припаркований біля правого краю проїзної частини вулиці Козацька.

У наслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи №03-01/458/54 від 25.07.2018, отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя - черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку, крововиливів під оболонки головного мозку, від яких 14.05.2018, знаходячись в КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, помер.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , а саме вимог пунктів 2.3.б), 2.9.а), 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених 10.10.2001 постановою Кабінету Міністрів України № 1306, відповідно до висновку експерта № 4/582 від 23.07.2018 року, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_13 .

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2. ст. 286 ККУкраїни - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_12 винним себе в межах пред`явленого обвинувачення визнав повністю та показав суду, того дня він сидів в барі, якій розташований біля річкового порту в м.Черкаси. Зідзвонився зі своїм товаришем, щоб він приїхав і забрав його разом з автомобілем, який був припаркований біля бару. Товариш пообіцяв після того, як він відведе доньку до школи та потім приїде за ним. Тому він спокійно пив пиво. Потім познайомився з двома хлопцями, а саме загиблим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , вони сіли разом та продовжили випивати. Що було в подальшому він не пам`ятає. Не пам`ятає як сідав в автомобіль та хто куди саме сідав. Тому достовірно сказати, що і як трапилося 07.05.2018, близько 11.40 години він не може. В подальшому пам`ятає, що 07.05.2018 року прийшов до тями в КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, де йому повідомили, що він став учасником дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої помер його ОСОБА_13 . В скоєному щиросердечно розкаявся, просив вибачення у потерпілої та суворо не карати.

Незважаючи на повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_12 вина останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доводиться зібраними по справі доказами, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.
В судовому засіданні допитана потерпіла ОСОБА_13 , яка суду показала, що ОСОБА_13 , який загинув в наслідок дорожньо-транспортної пригоди це її рідний брат. Щодо подій які мали місце 07.05.2018 року суду пояснила, що в цей день її брат ОСОБА_13 близько 09.00 години ранку пішов з дому, проте куди саме вона не знає. Близько 13.00 години цього ж дня до них додому, де вони проживали з братом, прийшла дівчина з якою спілкувався її брат та повідомила, що її брат потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та наразі перебуває в реанімаційному відділенні КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради. Після почутого, вона одраз ж попрямувала в лікарню. В важкому стані її брат пролежав в лікарні до 14.05.2018 року, де помер.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_16 ,який суду показав, що він працює водієм КАМАЗУ. Так, 07.05.2018 року близько 10.30 год. він приїхав на автомобілі КАМАЗ 5511 д.н.з. НОМЕР_3 , з напівпричепом «Нефаз 9334-10», д.н.з. НОМЕР_2 , на будівельний майданчик, що розташований за адресою: м.Черкаси. вул.Козацька 9/1. Напівпричіп був завантажений бетонними сваями. Зупинившись по правій стороні проїжджої частини він попрямував до диспетчера будівельного майданчика. Останній повідомив йому, що на будівельний майданчик він зможе заїхати лише після того як туди заїде автокран , який буде розвантажувати сваї. Після цього він повернувся до свого автомобіля КАМАЗ та став чекати доки його почнуть розвантажувати. Близько 11.35 год. на території будівництва приїхав автокран і саме в цей час він почув писк резини позаду його автомобіля та відчув удар в його задню частину. Коли вийшов з автомобіля, побачив, що в його напівпричіп врізався автомобіль «Mitsubishi Carisma», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору. Підійшовши до автомобіля він побачив, що в його салоні перебуває троє чоловіків. Один з чоловіків одразу ж вийшов з автомобіля, через передні пасажирські двері. Два інших чоловіка були у непритомному стані, а тому залишалися в машині. Пасажир, якій самостійно вийшов з автомобіля повідомив, що за кермом перебував ОСОБА_17 , а на пасажирському сидінні перебуває ОСОБА_14 . Після чого, чоловік який вийшов з сервісного центру по продажу квартир викликав швидку. В подальшому він був присутній при огляді місця події.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_18 ,який суду показав, що 07.05.2018 року близько 11.40 год. він перебував біля власного автомобіля за адресою. М.Черкаси вул..Г.Дніпра 4, та бачив як на великій швидкості, їхав автомобіль «Mitsubishi Carisma», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору. На його думку швидкість автомобілю була близько 80-90 км/год. Після цього він почув різкий звук від гальм і побачив, як вищезазначений автомобіль на великій швидкості в`їхав напівпричіп «Нефаз 9334-10», д.н.з. НОМЕР_2 , який був приєднаний до автомобіля «КАМАЗ 5511», д.н.з. НОМЕР_3 . Він одразу ж підбіг до автомобіля «Mitsubishi Carisma» та побачив, що в його салоні перебуває троє чоловіків, двоє з яких були непритомні. Допоміг пасажиру з переднього сидіння вийти з авто. Інших чоловіків сам побоявся діставати з автомобіля, оскільки боявся їм таким чином нашкодити. Він побіг до свого автомобіля звідки взяв вогнегасник, та повернувся до автомобіля «Mitsubishi Carisma». Після чого були викликані працівники поліції та швидка допомога. Самого моменту ДТП не бачив.

В судовому засіданні допитати свідка ОСОБА_19 , не представилось можливим так як згідно поштового повідомлення від 21.09.2019 року вказана особа померла.
В судовому засіданні досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги, а саме:
-даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.05.2018 та додатків до нього, в ході огляду встановлено що ДТП мала місце на повороті з вул.Козацької на вул.. Г.Дніпра в м. Черкаси, за участі автомобілів «Mitsubishi Carisma», д.н.з. НОМЕР_1 , та «КАМАЗ 5511», д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом «Нефаз 9334-10», д.н.з. НОМЕР_2 . Вказані автомобілі вилучено під час огляду місця події на майданчик тимчасового зберігання Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 03-01/458/54 від 25.07.2018, згідно якого, на підставі проведеної судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_13 , 1985 р.н., встановлено наступне: Причиною смерті є черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, крововиливів під оболонки головного мозку. Згідно даних медичної документації смерть ОСОБА_13 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в 06.25.
При дослідженні трупа виявлено черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку, крововиливів в м`які мозкові та мозочкові оболонки, лівостороннього крововиливу під тверду мозкову оболонку(по медичним даним), крововиливів в м`які тканини голови з внутрішнього боку, садна в тім`яній ділянці справа. Черепно-мозкова травма виникла внаслідок дії тупих предметів чи при ударі об такі предмети та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки життя. Окрім цього виявлено крапкові рани в правій підключичній ділянці, хірургічну рану в лівій скронево-тім`яній ділянці, дефект кісткової тканини в лівій скроневій ділянці, які є слідами медичних маніпуляцій.
Між черепно-мозковою травмою та настанням смерті існує прямий причинний зв`язок.
Не виключається можливість отримання вищеописаних тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 07.05.2018. В медкарті немає даних на дослідження крові хворого на алкоголь.
- даними висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №4/469 від 04.07.2018 згідно якої: до моменту ДТП рульове керування, ходова частина та робоча гальмівна система автомобіля «Mitsubishi Carisma», д.н.з. НОМЕР_1 знаходилася у працездатному стані. Так до моменту ДТП рульове керування, ходова частини та робоча гальмівна система автомобіля «Mitsubishi Carisma», д.н.з. НОМЕР_1 знаходилися у працездатному стані, тому відповідь на питання № 2 ухвали, з технічної точки зору втрачає сенс;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_19 від 09.07.2018 та додатків до нього; в ході якого за відповідних погодних умов на місці пригоди свідком було відтворено обставини дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 07.05.2018 року. В ході експерименту свідок вказав, що зіткнення автомобілів Mitsubishi Carisma та КМАЗ відбулося на проїжджій частині вул. Козацька на відстані 45,8 м до правого краю проїжджої частини відносно руху автомобілю Mitsubishi Carisma, д.н.з. НОМЕР_1 . Він в цей час перебував в салоні автомобіля. Під час руху швидкість була близько 140 км/год.

- даними висновку судової автотехнічної експертизи № 4/582 від 23.07.2018, згідно якої:

1. У дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, та за обставин, зазначених в ухвалі слідчого судді про призначення експертизи, водій автомобіля «Mitsubishi Carisma», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ОСОБА_12 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.1.; 12.4. Правил дорожнього руху України.
2. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, при зазначених в ухвалі слідчого судді вихідних даних, у діях водія автомобіля «Mitsubishi Carisma», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ОСОБА_12 вбачаються невідповідності вимогам пп. 12.1.; 12.4. Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, та для виконання яких він перешкод технічного характеру, відповідно до наданих на дослідження матеріалів, не мав.
У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, при зазначених в ухвалі слідчого судді вихідних даних, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди знаходилось перевищення допустимої швидкості руху водієм автомобіля «Mitsubishi Carisma», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ОСОБА_12 як при русі в населеному пункті, так і при русі на даній ділянці дороги із заокругленням.
- даними акту хіміко-токсикологічного дослідження сечі ОСОБА_12 № 519 від 25.05.2018, згідно якого в сечі останнього виявлено етиловий спирт в концентрації 3.69 проміле;

-висновком, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість № 37 від 07.05.2018 року, згідно якого ОСОБА_12 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Судом також досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_12 .

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_12 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілої, свідків, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд, згідно з вимогами ст.ст.65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст.66 КК України в якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 суд враховує щире каяття.

Згідно ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, але з необережною формою вини; характеризується по місцю проживання позитивно; являється інвалідом ІІ групи, має на утриманні батька 1940 року народження; раніше не судимого; його відношення до скоєного; наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; те, що не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра; часткове відшкодування завданої шкоди; висновок досудової доповіді згідно якої виправлення ОСОБА_12 можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства; поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, і на підставі викладеного суд вважає за можливе призначити ОСОБА_12 покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі на підставі ст.75 КК України з покладанням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 цього Кодексу.

Суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_12 положення ст.69 КК України, оскільки відсутні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів підсудним, щоб дало можливість суду призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, на підставі ст.69 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує позицію потерпілої та те, що ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом чим грубо порушив правила дорожнього руху України, та в наслідок чого спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження від який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на три роки.

Суд вважає вказане покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченим ОСОБА_20 , та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією захисту прав людини і основоположних свобод та відповідатиме його особі.

Під час судового розгляду потерпілою ОСОБА_13 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 39499,00 грн. матеріальної шкоди та 200000 моральної шкоди, які в подальшому в частині стягнення матеріальної шкоди потерпілою ОСОБА_13 зменшено на суму 19504,00 грн., оскільки вказані кошти обвинуваченим ОСОБА_12 в добровільному порядку сплачено на користь потерпілої, про що свідчать квитанції. Тому суму матеріальної шкоди потерпілою зменшено до 19995,83, які вона і просить стягнути з обвинуваченого на свою користь..

При вирішенні даного позову суд керується вимогами ст.ст.128, 129 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В ході судового розгляду встановлено, що у період з 07.05.2018 по 14.05.2018 ОСОБА_13 перебував на лікуванні КЗ «Третя Черкаська міська лікарня», що підтверджується випискою з медичної картки хворого. За час лікування ОСОБА_13 були витрачені кошти на придбання ліків на суму 11989,83 грн. 4000 грн. на проведення операції, 1500 грн. на анестезію. Незважаючи на проведене лікування ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, в результаті чого потерпілою ОСОБА_13 були понесені витрати пов`язані з похованням брата в розмірі 22010,00 грн. Загальна сума витрат склала 39499,83 грн., що підтверджується фіскальними чеками та квитанціями, товарними накладними.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_13 має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_12 було заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.3 ст.23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого підлягає повного задоволення, оскільки суд дійшов висновку, що підлягає до стягнення сума моральної шкоди в розмірі 200000 грн. яка буде співрозмірною, справедливою і розумною.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого витрати на залучення експерта в сумі 3146,00 грн. за проведення судових експертиз.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_12 на час ухвалення рішення не обирався.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_12 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 03 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з визначенням іспитового строку 3 (три) роки з покладанням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_12 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов заявлений ОСОБА_13 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 19995,83 грн. матеріальної шкоди та 200000 моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 - 19995,83 грн. матеріальної шкоди та 200000 грн. моральної шкоди, а всього 219995,83 грн.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 3146,00 грн.

Речові докази:

-автомобіль «Mitsubishi Carisma», д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучено під час огляду місця події на майданчик тимчасового зберігання Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області повернути власнику ОСОБА_12 після вступу вироку в законну силу;

-автомобіль «КАМАЗ 5511», д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом «Нефаз 9334-10», д.н.з. НОМЕР_2 , які повернуто власнику на відповідальне зберігання залишити за належністю ОСОБА_16 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1