справа №619/1389/18
провадження №1-кс/619/103/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 від 25 січня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області зі скаргою на постанову слідчого Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 від 25 січня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання.

У скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вищевказану постанову слідчого та зобов`язати останнього повідомити особі про підозру; звернутися з клопотанням до слідчого судді про обрання підозрюваному запобіжного заходу і про арешт майна підозрюваного на суму цивільного позову; закінчити досудове розслідування шляхом складання обвинувального акту та скерування його до суду після затвердження прокурором.

Згідно частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником .

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Норма вищевказаної статті вимагає наявності ефективних процедурно-процесуальних засобів і можливостей для оскарження порушення прав людини на національному рівні. У рішенні у справі «Ван дер Вен та інші проти Нідерландів» від 04.02.2003 суд вказав, що поняття «засобу» у контексті ст. 13 Конвенції не означає засіб, який може призвести до позитивного вирішення скарги особи, а лише передбачає існування доступної можливості звернення до установи, яка повноважна вирішувати скаргу по суті. Проте ст. 13 Конвенції не гарантує обов`язкового задоволення на національному рівні будь-якої скарги особи, що звертається за захистом свого права, оскільки може виявитися, що така скарга є безпідставною. Вичерпання національних засобів юридичного характеру без достатньої сатисфакції для заявника не становить порушення ст. 13 Конвенції, а є критерієм прийнятності індивідуальної заяви в суді. За ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Згідно частини 4 статті 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Заявник ОСОБА_2 просить слідчого суддю про скасування постанови слідчого та зобов`язання вчинити певні дії, які не підлягають оскарженню на підставі ч. 2 ст. 303 КПК України і відносяться до дискреційних повноважень слідчого.
Керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову слідчого Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 від 25 січня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Харківський апеляційний суд шляхом подачі в 7-денний термін апеляції з моменту оголошення ухвали, а особами, які приймають участь у справі, але не були присутні під час проголошення ухвали, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1