У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водіємекспедитором у ФОП ОСОБА_9 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у невстановлений слідством час та в неустановленому слідством місці вступив у злочину змову з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлену на вимагання передачі від ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 грошових коштів.

Діючи з цією метою, в першій декаді серпня 2019 року, ОСОБА_10 при зустрічі з ОСОБА_12 , яка відбулась біля ТОВ "Черкасихліб ЛТД", за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 14, без будь яких законних вимог, прагнучі заволодіти грошовими коштами ОСОБА_12 , виклав у рішучій формі останньому пропозицію, що він повинен віддати грошові кошти в сумі 1500 доларів США, та у разі відмови передати вказану суму грошових коштів висловив погрозу насильства.

Наступного дня, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , з власного номеру мобільного телефону № НОМЕР_1 зателефонував на номер мобільного телефону ОСОБА_12 № НОМЕР_2 , без будь яких законних вимог, без вжиття активних дій до безпосереднього заволодіння майна, прагнучі заволодіти грошовими коштами останнього, виклав у рішучій формі ОСОБА_12 пропозицію, що він повинен віддати грошові кошти в сумі 5000 доларів США, та у разі відмови передати вказану суму грошових коштів висловив погрозу насильства, а саме «забиття до смерті».

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , 15.08.2019, в ході телефонній розмови з ОСОБА_12 , викликав останнього до в`їзду на територію ТОВ "Черкасихліб ЛТД", за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 14, при зустрічі, висловлюючи погрозу насильства та фізичного страждання, без будь яких законних вимог, прагнучі заволодіти грошовими коштами ОСОБА_12 , наполягаючи у рішучій формі про передачу грошових коштів в сумі 5000 доларів США, отримав від потерпілого грошові кошти в сумі 500 доларів США, то повідомив потерпілого, що останній повинен кожного місяця 15 числа віддавати по 500 доларів США.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , 21.08.2019, в ході телефонній розмови з ОСОБА_12 , викликав останнього до кафе «Ферма», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. ІцхахаРабіна, 37/1, при зустрічі, яка відбулась приблизно о 19:25 годині, висловлюючи погрозу насильства та фізичного страждання, без будь яких законних вимог, прагнучі заволодіти грошовими коштами ОСОБА_12 , наполягаючи у рішучій формі про передачу грошових коштів з вище вказаної суми, отримав від потерпілого грошові кошти в сумі 1100 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , 02.09.2019, в ході телефонній розмови з ОСОБА_12 , викликав останнього до кафе «Ферма», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Іцхаха Рабіна, 37/1, при зустрічі, яка відбулась приблизно о 18:20 годині, висловлюючи погрозу насильства та фізичного страждання, без будь яких законних вимог, прагнучі заволодіти грошовими коштами ОСОБА_12 , наполягаючи у рішучій формі про передачу грошових коштів з вище вказаної суми, отримав від потерпілого грошові кошти в сумі 500 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , 10.09.2019, в ході телефонній розмови з ОСОБА_12 , викликав останнього до кафе «Ферма», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. ІцхахаРабіна, 37/1, при зустрічі, яка відбулась приблизно о 17:25 годині, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 висловлюючи погрозу насильства та фізичного страждання, без будь яких законних вимог, прагнучі заволодіти грошовими коштами ОСОБА_12 , наполягаючи у рішучій формі про передачу грошових коштів з вище вказаної суми, отримали від потерпілого грошові кошти в сумі 3500 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , 25.09.2019, в ході телефонній розмови з ОСОБА_12 , викликав останнього до кафе «Ферма», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. ІцхахаРабіна, 37/1, при зустрічі, яка відбулась приблизно о 18:25 годині, висловлюючи погрозу насильства та фізичного страждання, без будь яких законних вимог, прагнучі заволодіти грошовими коштами ОСОБА_12 , наполягаючи у рішучій формі про передачу грошових коштів з вище вказаної суми, нанесли потерпілому декілька ударів в живіт, під час чого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 були затримані працівниками правоохоронного органу у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

В результаті умисних дій, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 пред`явили потерпілому ОСОБА_12 вимоги, поєднані із погрозами застосування фізичного насилля на передачу їм грошових коштів у сумі 5000 доларів США, з яких вже отримали 500 доларів США та 4100 гривень.

Прокурор в судовому засіданні просить задовольнити клопотання.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання та просили відмовити у продовженні строку тримання під вартою та обрати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, перевіривши матеріали, які додані до клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю на 30 днів.

Так, суд повинен враховувати, що тримання під вартою має застосовуватися тільки у виняткових випадках, як винятковий захід, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (рішення ЄСПЛ від 29.10.1998 року у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»).

Прокурор висловлюючи думку щодо продовження тримання під вартою підозрюваному, вказав на існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, про те нічого не згадав про існуючі раніше ризики, чи вони зменшились або зявилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання підозрюваного під вартою, а застосування більш мяких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

У частині 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» вказав на порушення пункту 3 статті 5 Конвенції національними судами України, які часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, та зазначив, що суди зобовязані обґрунтовувати свої рішення про продовження строку тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані (пункт 99). Не наведення судовими органами у своїх рішеннях будь-яких підстав, які дозволяють тримання особи під вартою протягом тривалого проміжку часу, є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим у пункті 1 статті 5 цієї Конвенції.

З урахуванням положень статті 177 КПК України, суд зазначає, що головними ризиками, які на думку суду продовжують існувати, щодо підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні є можливість переховуватись від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, але такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт з встановленням обовязків, передбачених ст. 194 КПК України може забезпечити підозрюваному запобігти цьому ризику.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 05.10.2017 року у справі «Сташук проти України» встановив порушення пункту 3 статті 5 Конвенції. Крім цього, Європейський суд вказав, що мотивуючи продовжуване тримання заявника під вартою, районний суд посилався на аналогічні підстави, наведені при затриманні, не вказуючи жодних нових деталей, або взагалі не обґрунтовували обрання такого запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що тяжкість імовірно вчиненого злочину, не можуть бути підставою для продовження строку тримання під вартою за відсутності будь-яких доказів на підтвердження мети застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та за відсутності доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 в ході досудового розслідування жодним чином не перешкоджав встановленню істини, та ні які слідчі дії на протязі трьох місяців з ним не проводились та не мав підстав впливати на свідків по справі, які вже допитані органом досудового розслідування.

ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де на теперішній час мешкає його дружина, неповнолітінй син 2015 року народження, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи наведене, а також аналізуючи зміст слідчих дій, які планують провести органи досудового розслідування та про які вони вказують у клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зазначає, що саме цілодобовий арешт може забезпечити виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», обґрунтування у клопотанні про застосування запобіжного заходу наявності одного чи кількох ризиків/підстав, що визначає можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обов`язок прокурора довести неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що без наведення прокурором конкретних доказів щодо наявності ризиків та їх обґрунтованості, не може бути підстави для застосування найбільш суворого запобіжного заходу який є винятковим.

Загальне положення щодо розумних строків викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України). При цьому, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі "Белевитський проти Росії", пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобіганням спробам вчинити певні дії, що можуть будь яким чином перешкодити кримінальному провадженню, тобто існування певних ризиків для виконання завдань кримінального провадження.

Однак тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України. Застосування запобіжного заходу на підставі лише однієї тяжкості злочинів, слідчий суддя вважає недопустимим. Обґрунтовуючи, подальше тримання під вартою, прокурор не навів конкретних доказів щодо наявності підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків.

Підставою для застосування такого запобіжного заходу на думку суду є наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від суду та вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, також були перевірені судом, а саме: відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, міцність соціальних зв`язків в місці постійного мешкання в м. Одесі, відсутність судимостей.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя вважає, що існують відповідні та достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 197, 199 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, але не більше двох місяців з дня постановлення ухвали.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, а саме:

?прибувати за викликом до слідчого, процесуального керівника, в проваджені якого знаходиться кримінальне провадження;

?не відлучатись з Одеської області в якій він проживає без дозволу слідчого, прокурора;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

?не відлучатися, у період часу з 22.00 год. до 07.00 год., з місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора;

?здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

20.12.2019