№ 336/6966/18
провадження № 1кп/336/130/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0002563 від 24.07.2018 року, № 80000364 від 05.02.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з повною загальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

23.05.2007 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.309, ч.2 ст.317, ст..ст.69,70 КК України до 3 років позбавлення волі;

15.03.2010 р. Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309, ст..69 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ст..71 КК України частково приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23.05.2007 року та остаточно призначено покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

14.06.2012 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України, звільнений з випробувальним строком на 3 роки;

16.08.2016 р. Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2012, остаточне покарання визначено у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 07.11.2016 р. по відбуттю строку покарання;

26.12.2017 р. Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки;

15.03.2018 Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України враховуючи вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2017 року, призначено покарання шляхом поглинання більш суворого менш суворим та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з повною загальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

09.04.1992 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 46-1 КК України виконання вироку відстрочено на 1 рік 6 місяців;

16.09.1994 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 141, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 43 КК України частково приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.1992 року, остаточно визначено покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

17.04.1996 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 196-1 УК України до виправних робіт строком на 1 рік з утриманням 20% від заробітної платні в дохід держави, 01.11.1996 року перегляд вироку Шевченківським районним судом м. Запоріжжя та на підставі ст. 30 КК України визначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. 26.05.1997 року перегляд вироку Шевченківським районним судом м. Запоріжжя та на підставі ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч.3 ст. 140, ч. 2 ст. 143,42,43 КК України визначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

26.05.1997 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ч.3 ст.143, ст.42 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 43 КК України приєднано за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.1996 року і остаточно визначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

15.10.1999 р. Калінінським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч.2 ст. 183-3 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 43 КК України частково приєднано за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.1997 року і визначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

24.09.2009 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі;

16.08.2011 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 1700 гривень;

22.09.2011 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту у вигляді 6 місяців;

04.01.2012 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.186, ч. 2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2011 року та вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2011 року, остаточно визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та штраф у розмірі 1700 грн.;

06.09.2016 р. Шевченківським районом судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2012 р., остаточно визначено покарання у виді 2 років позбавлення волі та штраф у розмірі 1700 грн., звільнений 25.10.2017 р. по відбуттю строку покарання;

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2018 р. о 15.00 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись біля будинку розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Полякова, 19, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, за допомогою сили рук відкрив кришку телефонного колодязя, після чого спустився до відчиненого колодязю №67/126, де за допомогою ножівки з полотном по металу, яку він приніс заздалегідь із собою, перерізав телефонний мідний кабель марки ТПП 100x2x0,4, який на праві власності належить Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» Запорізькій філії, після чого прослідував до телефонного колодязя № 67/127, який знаходиться поряд з домоволодінням розташованим за адресою: м. Запоріжжя, вул. Полякова, 21-А, в який спустився та аналогічним чином здійснив переріз вищевказаного телефонного мідного кабелю, після чого останній витягнув з телефонного колодязя кабель зв`язку ТПП 100x2x0,4 довжиною 63 метри.

Після чого продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_6 прослідував до лісосмуги, яка знаходиться поряд з трасою Харків-Сімферополь в Шевченківському районі м. Запоріжжя, де за допомогою ножа, який був у ОСОБА_6 ,. зняв обмотку з кабелю чорного кольору та на кострищі випалив його кольорове волокно.

Цього ж дня, ОСОБА_6 , попрямував до гаражів вздовж траси Харків Сімферополь, де продав випалений мідний кабель ОСОБА_8 за грошові кошти в сумі 270 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 завдав Запорізькій філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», майнову шкоду на суму 7207,20 грн.

07.08.2018 р. об 11.30 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись біля будинку розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пархоменко, 20-А, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, за допомогою сили рук відкрив кришку телефонного колодязя, після чого спустився до відчиненого колодязю № 67/1215, де за допомогою ножівки з полотном по металу, яку він приніс заздалегідь із собою, перерізав телефонний мідний кабель марки ТПП 100x2x0,4 який на праві власності належить Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» Запорізькій філії, після чого прослідував до телефонного колодязя № 67/630, який знаходиться поряд з домоволодінням розташованим за адресою: м. Запоріжжя, вул.Пархоменко, 22-А, в який спустився та аналогічним чином здійснив переріз вищевказаного телефонного мідного кабелю, після чого останній витягнув з телефонного колодязя кабель зв`язку ТПП 100x2x0,4 довжиною 26 метрів.

Після чого продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна останній прослідував до лісосмуги, яка знаходиться поряд з трасою Харків-Сімферополь в Шевченківському районі м. Запоріжжя, де за допомогою ножа який був у ОСОБА_6 , зняв обмотку з кабелю чорного кольору та на кострищі випалив його кольорове волокно.

Цього ж дня ОСОБА_6 , попрямував до гаражів вздовж траси Харків - Симферополь де продав випалений мідний кабель ОСОБА_8 за грошові кошти в сумі 250 грн.

Таким чином своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 завдав Запорізькій філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», майнову шкоду згідно висновку судового експерта на суму 2974,40 грн.

31.08.2018 р. о 15.20 год. ОСОБА_6 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись біля будинку розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Корищенко, 30-А, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, за допомогою сили рук відкрив кришку телефонного колодязя, після чого спустився до відчиненого колодязю № 67/718, де за допомогою ножівки з полотном по металу, яку він приніс заздалегідь із собою, перерізав телефонний мідний кабель марки ТПП 100x2x0,4, який на праві власності належить Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» Запорізькій філії, після чого прослідував до телефонного колодязя №67/719, який знаходиться поряд з домоволодінням розташованим за адресою: м. Запоріжжя, вул. Корищенка, 30-А, в який спустився та аналогічним чином здійснив переріз вищевказаного телефонного мідного кабелю, після чого останній витягнув з телефонного колодязя кабель зв`язку ТПП 100x2x0,4 довжиною 51 метр.

Після чого продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна останній прослідував до лісосмуги яка знаходиться поряд з трасою Харків-Сімферополь в Шевченківському районі м. Запоріжжя, де за допомогою ножа який був у ОСОБА_6 зняв обмотку з кабелю чорного кольору та на кострищі випалив його кольорове волокно.

Цього ж дня, ОСОБА_6 , попрямував до гаражів вздовж траси Харків - Симферополь де продав випалений мідний кабель ОСОБА_8 за грошові кошти в сумі 300 гривень.

Таким чином своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 завдав Запорізькій філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», майнову шкоду згідно висновку судового експерта на суму 6214,86 грн.

12.10.2018 р. приблизно о 23.50 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку № 127 по вул. Чарівній в м. Запоріжжя, за допомогою металевого лому зламав ролети торгівельного кіоску та виламав вікно, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, намагався викрасти з торгової полиці майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: планшет «ImPAD 1004», задня кришка білого кольору, лицьова сторона чорна, вартість якого згідно висновку судового експерта ОСОБА_10 становить 900 грн.; мобільний телефон «Thl W100», в корпусі чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судового експерта ОСОБА_10 становить 883,33 грн.; мобільний телефон «Irbis SP52», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1 : НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , вартість якого згідно висновку судового експерта ОСОБА_10 становить 1358,33 грн.

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , намагався дістати з прилавка вказане майно, проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин що не залежали від його волі, так як був зупинений співробітником патрульної поліції, а саме почувши зауваження співробітника патрульної поліції, кинув вказане майно на підлогу торгівельного ларьку та почав втікати, тим самим ОСОБА_6 , скоїв не закінчений замах на таємне викрадення майна, яке належить ОСОБА_9 , чим міг спричинити останньому матеріальну шкоду на загальну суму 3141,66 грн.

05.02.2019 р. приблизно о 17.26 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись за адресою: вул. Карпенка Карого, 56 в м. Запоріжжі, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, спустився до комунікаційного колодязя, де за допомогою ножа, який він підготував заздалегідь, перерізав мідний кабель марки ТЗАШП 7x4x1,2 який належить Публічному акціонерному товариству «Запоріжжяобленерго».

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , намагався дістати з колодязя вищевказаний кабель довжиною 39 метрів, вартість якого складає 1845,87 грн., проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин що не залежали від його волі, так як був зупинений працівником служби охорони СДТУ ПАТ «Запоріжжяобленерго» ОСОБА_11 .

Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав Публічному акціонерному товариству «Запоріжжяобленерго» майнову шкоду на загальну суму 1845,87 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочинів визнав, по суті обвинувачення пояснив, що влітку та на початку осені 2018 р. вчинив крадіжки телефонних кабелів з колодязів по вул.Пархоменко, вул.Полякова та вул.Корищенка в м.Запоріжжя. З викрадених кабелів обвинувачений зняв обмотку, випалив їх на кострі та продав.

Восени 2018 р., в нічний час, намагався таємно викрасти планшет та два мобільні телефони з торгівельного кіоску, розташованого по вул.Чарівній, куди проник через вікно, але був затриманий співробітниками поліції.

Ввечорі 05.02.2019 р. перебував на вул.Карпенка-Карого, де, в одному з відинених люків, помітив перерізаний мідний кабель, спустившись до іншого комунікаційного колодязя, перерізав кабель, та мав намір його витягти, але був затриманий співробітниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» в той час, коли ще перебував у колодязі. Стверджував, що крадіжку кабелю вчиняв самостійно, без попередньої змови зі ОСОБА_7 , якого в той день зустрів випадково. Зі ОСОБА_7 пройшов до вул.Карпенка-Карого, де кожен пішов у своїх справах.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 не оспорював фактичних обставин справи, кваліфікацію кримінальних правопорушень за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом ОСОБА_6 та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Винуватість ОСОБА_6 у замаху на крадіжку 05.02.2019 р., окрім визнання ним вини, підтверджується також поясненнями представника потерпілого, показами свідків та письмовими документами.

Так, ОСОБА_6 не заперечував винуватості у замаху на вчинення крадіжки кабелю 05.02.2019 р. по вул.Карпенка-Карого, де він був затриманий співробітниками Запоріжжяобленерго.

Представник потерпілого ПАТ «Запоріжжяобленерго» в судовому засіданні пояснив, що 05.02.2019 р. невідомі по вул.Карпенка-Карого намагалися викрасти кабель марки ТЗАШП 7х 4 х 1,2 довжиною 39 метрів. У зв`язку з пошкодженням кабелю, підприємству завдано матеріальних збитків.

Свідок ОСОБА_11 надав пояснення про те, що працює начальником служби безпеки зв`язку Запоріжжяобленерго. 05.02.2019 р. приблизно о 16.30 год. отримали виклик, за змістом якого стало зрозуміло, що спрацювала сигналізація на вул.Сімферопольське шосе. Свідок зателефонував начальнику зв`язку, який відповідає за вказану ділянку. За допомогою приладів з`ясували, що пошкодження відбулося по вул.Карпенка-Карого. Прибувши на місце, свідок покликав співробітників товариства, які обслуговують ділянку і разом з ними вийшов на місце пригоди, де виявили раніше не знайомого чоловіка - ОСОБА_7 . Приблизно за 20 метрів від ОСОБА_7 знаходився обрізаний кабель, ОСОБА_7 намагався покинути місце пригоди, але йому завадили співробітники поліції. Інший чоловік ОСОБА_6 був затриманий в комунікаційному колодязі.

Свідок ОСОБА_12 надав пояснення, що є керівником групи ВАТ «Запоріжжяобленерго». Приблизно о 16.40 год. 05.02.2019 р. отримали повідомлення від заступника директора, що поблизу будинку № 56 по вул.К-Карого здійснюється крадіжка кабелю. Коли вийшли на місце пригоди, свідок побачив відчинений люк, де в колодязі знаходився ОСОБА_6 , у якого згодом було виявлено ніж.

05.02.2019 р. було проведено огляд місця події (т.3 а.с.13-20), під час якого було оглянуто ділянку місцевості за адресою: м.Запоріжжя, вул.Карпенка-Карого, 56, де знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Також було виявлено пошкоджений кабель та ніж.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були затримані на підставі п.1 ч.1 ст.208 КПК України (т.3 а.с.21-23, 24-26).

Під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 (т.3 а.с.36-40), відеозапис проведення якого було відтворено в судовому засіданні, обвинувачений надавав пояснення щодо обставин вчинення крадіжки 05.02.2019 р. аналогічні тим, що надавав під час допиту в суді.

Відповідно до висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 524 від 13.02.2019 р. (т.3 а.с.32-35), ринкова вартість кабелю зв`язку ТЗАШП 7х4х1,2 довжиною 39 метрів, станом на 05.02.2019 р., з урахуванням зносу, складає 1845,87 грн.

Вивчивши обставини кримінального провадження та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні описаного вище кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як не закінчений замах на таємне викрадання чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням до іншого приміщення, який не було доведено до кінця, з причин, що не залежали від волі особи, яка його вчинила, вчинений повторно; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, що не була доведена до кінця з причин, що не залежали від волі особи.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки діянь, які згідно з нормою ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів.

Також суд враховує кількість вчинених епізодів правопорушень, систематичність та періодичність їх вчинення, загальну суму завданих збитків, та відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, зокрема, за вчинення злочинів проти власності, судимість не знята та не погашена, покарання за останнім вироком не відбуте.

За станом здоров`я відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, до затримання постійного місця працевлаштування не мав.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд не встановив.

З урахуванням вищевикладеного, пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, вчинення низки умисних кримінально караних діянь, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

На переконання суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства.

Остаточне покарання слід визначити ОСОБА_6 із застосуванням ст. 70 КК України, за змістом якої при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, призначити остаточне покарання необхідно із застосуванням ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, за яким необхідно частково приєднати невідбуте покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2018 року.

Відносно обвинуваченого під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого судом продовжений до 14.06.2020 р. включно.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних, які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, що виправдовують обрання відносно ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу, на думку суду, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а строк відбування покарання необхідно рахувати із дня фактичного затримання.

Також, органом досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у замаху на вчинення крадіжки майна ПАТ «Запоріжжяобленерго», його дії кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Згідно обвинувального акту, 05.02.2019 р. приблизно о 17.26 год. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: вул. Карпенка Карого, 56 в м. Запоріжжя, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, ОСОБА_7 знаходячись біля телекомунікаційного колодязя, отримав від ОСОБА_6 , який знаходився у комунікаційному колодязі, перерізаний за допомогою ножа мідний кабель марки ТЗАШП 7x4x1,2, який належить Публічному акціонерному товариству «Запоріжжяобленерго». В подальшому, ОСОБА_6 направився до іншого комунікаційного колодязя де перерізав протилежний бік кабелю, після чого ОСОБА_7 на половину витягнув з телекомунікаційного колодязя 39 метрів кабелю, вартість якого складає 1845,87 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником служби охорони СДТУ ПАТ «Запоріжжяобленерго» ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 під час допиту в суді заперечував його причетність до крадіжки кабелю ПАТ «Запоріжжяобленерго», зазначивши,що в обідній час 05.02.2019 р. збирав металобрухт. Ввечері цього ж дня, випадково, зустрів ОСОБА_6 з яким пройшов до вул.Карпенка Карого, де розійшлися і обвинувачений, як і мав намір, продовжив збирати металобрухт. Чим в цей час займався ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було не відомо. Через деякий час до нього підійшли співробітники Запоріжжяобленерго, які звинуватили у вчиненні крадіжки кабелю.

Доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_7 до замаху на вчинення крадіжки стороною обвинувачення належними та допустимими доказами не спростовані.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У мотивувальній частині обвинувального вироку, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, мають бути зазначені: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
При цьому суд Верховний Суд в постанові від 22.03.2018 р. по справі № 521/11693/16-к (пр..51-380 км 17) звернув увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченого. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
У відповідності до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винність обвинуваченого у вчинені злочину, мотив і мета злочину.
Ч.1 ст.92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
В процесі розгляду кримінального провадження за клопотанням сторони обвинувачення були допитані представник потерпілого ПАТ «Запоріжжяобленерго», свідки, досліджені письмові документи та оглянуто відеозапис слідчих експериментів за участю, в тому числі, обвинуваченого ОСОБА_13 .

Покази свідків, зміст свідчень яких викладено вище, як і письмові докази безумовно не свідчать про причетність ОСОБА_7 до замаху на вчинення крадіжки 05.02.2019 р., а лише констатують, що обвинуваченого було виявлено на місці вчинення злочину.

Під час проведення слідчого експерименту 23.02.2019 р. за участю ОСОБА_7 (т.3 а.с.41-43), останній надавав пояснення що, не причетний до вчинення крадіжки. В процесі розгляду справи був оглянутий відеозапис вказаної слідчої дії (т.3 а.с.44).

Відомості згаданого слідчого експерименту можуть бути використані лише на користь сторони захисту.
Таким чином, ОСОБА_7 відразу після затримання заперечував причетність до викрадення майна, і його доводи в процесі розгляду справи, не спростовані.

З огляду на безпосередньо досліджені докази, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було доведено «поза розумним сумнівом» причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до замаху на вчинення крадіжки майна ПАТ «Запоріжяобленерго» у той день, час та місці, що зазначені в обвинувальному акті.
Як випливає із ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки його провина не доведена відповідно до закону.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, передбачений ст.62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, належними та достатніми доказами не доведена, а тому ОСОБА_7 необхідно виправдати за вищевказаним епізодом крадіжки.
Розглянувши цивільний позов ПАТ «Укртелеком» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_14 матеріальної шкоди у розмірі 21467 гривень 93 копійки, завданої злочином, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обвинувачений ОСОБА_6 заявлений цивільний позов визнав у повному обсязі.

Приймаючи до уваги те, що протиправні дії ОСОБА_6 , які виразились у таємному викраденні чужого майна, знаходяться в причинному зв`язку з негативними наслідками, які настали для потерпілого у вигляді заподіяння шкоди на суму 21467,93 гривні, цивільний позов підлягає повному задоволенню шляхом стягнення вказаної суми з обвинуваченого на користь ПАТ «Укртелеком».

Судові витрати в провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.03.2018 року і визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 4 (чотирьох) років 1 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного затримання засудженого з 05.02.2019 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 , до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

ОСОБА_7 визнати невинуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_7 .
Речові докази:

мобільний телефон «Nokia» в корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_5 , в якому встановлена сім-картка «Лайф», який був вилучений у ОСОБА_6 під час затримання 05.02.2019 р., переданий на відповідальне зберігання до камери схову Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, передати в розпорядження ОСОБА_6 ;

мобільний телефон «Lenova» в корпусі жовто-чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , в якому встановлена сім-картка «Водафон», який був вилучений у ОСОБА_7 під час затримання 05.02.2019 р., переданий на відповідальне зберігання до камери схову Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, передати в розпорядження ОСОБА_7 .

Цивільний позов ПАТ «Укртелеком» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 21 467,93 грн., завданої злочином, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (код за ) матеріальну шкоду у сумі 21 467,93 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, -у той же строк після отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1