Справа № 463/7875/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/229/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2020 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2020 р. про обрання їй запобіжного заходу,

за участі :

підозрюваної ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 , як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, погодженим з прокурором ОСОБА_8 , про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, з покладенням обов`язків: не залишати місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , або з іншого місця, де вона буде проживати (перебувати) попередньо інформувавши орган досудового розслідування, без дозволу слідчого, прокурора або суду, впродовж строку дії запобіжного заходу; прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у випадку наявності таких); утримуватися від спілкування із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також співробітниками Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області.

Оскаржуваною ухвалою клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 задоволено.

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши підозрюваній залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 23:00 по 6:00 години.

Строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_6 ухвалено рахувати з часу оголошення ухвали 27 лютого 2020 року.

Покладено на підозрювану ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора, суду за першим викликом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України (у випадку наявності таких); утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також співробітниками Яворіського ВП ГУ НП у Львівській області.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на неї вище обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 26 квітня 2020 року включно.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_6 подала на неї апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 27 лютого 2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про обрання міри запобіжного заходу.

В мотивах своєї апеляції вказує, що вона є зразковим працівником правоохоронних органів, скарг на її роботу не надходило і вона вміє організувати належним чином роботу. Має на утриманні двоє дітей: ОСОБА_12 . 02 листопада 2015 року та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що домашній арешт, як міра запобіжного заходу є не доречним і взагалі тягне за собою негативні наслідки для неї та її дітей, більше того без доведення факту скоєння злочину вироком суду є неприпустимим, грубим порушенням ст. 62 Конституції України та п. 10 ч. 1 ст. 7 і ст. 17 КПК щодо презумпції невинуватості, а також позицій ЄСПЛ. Також жодного доказу про наявність будь - яких ризиків не має, а є тільки документи, які були отриманні під час досудового розслідування. Відсутні всі належні докази, про які зазначено в даному клопотанні, поданні документи не в повному обсязі.

Звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні проведено експертизи, що підтверджується висновками доданими до клопотання, допитані особи, вилученні речі та матеріали провадження, а тому яким чином зможе підозрювана впливати на хід проведення досудового розслідування є незрозумілим. Обставини, на які роблять посилання органи слідства, є припущенням і нічим не підтверджено. Ризики абсолютно не доведенні.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення підозрюваної та її захисника на підтримання поданої апеляції, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у провадженні Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові перебуває провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000923 від 16 вересня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 наказом начальника Головного управління Національної поліції в Львівській області № 374 о/с від 6 червня 2018 року призначена на посаду слідчого слідчого відділення Яворівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Львівській області № 639ос від 27 вересня 2019 року ОСОБА_6 призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Яворівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області. В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду слідчого, висловила ОСОБА_10 прохання надати неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США за не притягнення його до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000839, за ч. 2 ст. 350 КК України. 18 вересня 2019 року о 21 год. 35 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в автомобілі «Volkswagen Passat», д.р.н. НОМЕР_1 , біля приміщення готельно-ресторанного комплексу «Арта», за адресою: вул. Маковея, 75, м. Яворів Львівської області одержала від ОСОБА_14 неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США, що становило, станом на 18 вересня 2019 року, згідно з курсом НБУ 49520 грн. за не притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності. 25 лютого 2020 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначав, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, тому розуміючи тяжкість та невідворотність настання подальшого покарання, неможливість ухилитись від кримінальної відповідальності, у підозрюваної є всі підстави ухилитись від органів досудового розслідування всіма можливими засобами та способами. Крім того, ОСОБА_6 , як працівник правоохоронного органу має відповідні зв`язки та авторитет, який вона може використати для того впливу на свідків ОСОБА_10 ,, ОСОБА_11 та інших співробітників Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом вступу у поза процесуальні відносини зі свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів, координувати свої дії зі невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження. З урахуванням наведеного, обрати більш м`який запобіжний захід вважає недоцільним, оскільки такий не може забезпечити належного виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт як запобіжний захід може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, і таке стверджується доказами, що долучені до клопотання слідчого, зокрема це - протокол огляду, помічення та вручення грошових коштів від 18 вересня 2019 року, протокол обшуку від 19 вересня 2019 року, висновки експерта від 11, 15 жовтня 2019 року № 5312, 5313 відповідно, протоколи про результати аудіо-відео контролю особи від 1 жовтня 2019 року, протокол огляду від 6 лютого 2020 року, протокол огляду речей та документів від 6 лютого 2020 року.

Відтак, доводи апелянта про безпідставність і необґрунтованість обрання їй запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегією апеляційного суду не береться до уваги.

Слідчий суддя вірно дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення в повному обсязі доведене існування ризиків, що у разі необрання запобіжного заходу, можливе перешкоджання встановленню істини у справі, існує високий ступінь ризику переховування ОСОБА_6 від суду та слідства. Крім того, без застосування запобіжного заходу, остання зможе координувати свої дії з іншими невстановленими на даний час учасниками кримінального правопорушення, що може впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для неї неправдиві показання. Підозрювана ОСОБА_6 може вчинити тиск на свідків, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчим суддею вірно враховано високий ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а і для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд апеляційної інстанції вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_6 .

Також стороною захисту не представлено жодних доказів, які б свідчили про те, що до ОСОБА_6 не може бути застосовано такий запобіжний захід як домашній арешт.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про доведеність слідчим та прокурором недостатності застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт, оскільки підозрювана може продовжувати злочинну діяльність.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, приходить до переконання, що підозрюваній ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 є законна та обґрунтована , а апеляційна скарга підозрюваної ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 309, 310, 407,409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2020 р. про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді домашнього арешту без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4