печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8711/20-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0004208,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчому судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0004208.

Обґрунтовуючи вищезазначене клопотання, заявник вказав наступне.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31.05.2018 задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0004208 від 06.10.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 361, ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 388 КК України, та накладено арешт, із позбавленням права на відчуження, на рухоме майно, в тому числі, на автомобіль марки «Mercedes-Benz» модель «V250 2143», серійний номер НОМЕР_1 .

Представник власника майна зазначає, що ОСОБА_4 є власником вказаного автомобілю, який був придбаний і зареєстрований на його ім`я 06.03.2018, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

15.11.2019 ОСОБА_4 дізнався про те, що на вказаному автомобілі наявне обтяження у виді арешту.

Заявник наголосив на тому, що вищезгаданий автомобіль не відповідає жодному з критеріїв, зазначених у ч. 1 ст. 98 КПК України, не міг зберегти на собі жодних ознак вчинення злочину та бути об`єктом кримінально протиправних дій, та, як наслідок, не може вважатися речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України.

Разом з тим, представник власника майна зазначив, що в оскаржуваній ухвалі слідчого судді вказано, що такий автомобіль належав ОСОБА_5 і станом на момент винесення ухвали такий автомобіль належить ОСОБА_4 . Однак, ОСОБА_4 не здійснював купівлю такого транспортного засобу в ОСОБА_5 , а згідно з даними Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві (лист № 31/26-817аз від 27.11.2019) такий автомобіль було придбано у ОСОБА_6 . Так, вказаний автомобіль придбаний ОСОБА_4 згідної оплатної угоди на законних підставах, угода не відмінена, не визнана недійсною, а отже ОСОБА_4 є законним власником. Таким чином, арешт, який було накладено на автомобіль ОСОБА_4 , призводить до незаконного позбавлення останнього права власності, що є неприпустимим з огляду на норми діючого законодавства, при чому не лише національного, а й міжнародного.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився. Разом з тим, подав до суду клопотання, в якому просив провести судове засідання без його участі, а заявлені вимоги у клопотанні про скасування арешту майна підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з наданої відповіді на запит Офісу генерального прокурора, матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0004208 об`єднані з матеріалами досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0006048, органом досудового розслідування в якому визначено Головне слідче управління Національної поліції України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31.05.2018 задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0004208 від 06.10.2017 та накладено арешт із позбавленням права на відчуження, зокрема, на автомобіль марки «Mercedes-Benz» модель «V250 2143», серійний номер WDF7105.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на наведену норму закону, в даному випадку обов`язок доказування того, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, покладено на особу, що звернулась із клопотанням про скасування арешту.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

До клопотання представником власника майна не долучено належних доказів в обґрунтування твердження, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, тоді як ухвали інших судів щодо відмови в накладенні арешту на майно не є такими доказами.

До того ж слідчий суддя враховує, що ухвалою Київського апеляційного суду від 29.11.2019 ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2018 про накладення арешту на автомобіль ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001439 виключно із посиланням на ту обставину, що матеріали відповідного клопотання про накладення арешту не містили даних щодо визнання автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні.

Даних про те, чи визнавався такий автомобіль речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004208 слідчому судді не надано, матеріали, на підставі яких Галицьким районним судом м. Львова прийнято рішення про арешт майна, в розпорядженні слідчого судді відсутні, обставини, що арештоване майно є речовим доказом, не спростовано.

Наданою представником власника майна копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не спростовано встановлені слідчим суддею при накладенні арешту на майно обставини, а лише підтверджено, що арештований автомобіль зареєстровано на ОСОБА_4 .

Посилання представника власника майна на те, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем автомобіля, не може бути безумовною підставою для скасування арешту, оскільки відповідно до абз. 1 частини 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (арешт з метою забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Абзацем 2 частини 10 цієї ж статті визначено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі викладеного, з урахуванням мети накладення арешту (забезпечення збереження речових доказів) вважаю, що в силу принципу змагальності сторін представником власника майна не доведено, що арешт було накладено необґрунтовано чи в його застосуванні відпала потреба, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0004208 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1