Гребінківський районний суд Полтавської області
_______________________________________________________________
Справа № 528/153/20
Провадження № 1-кс/528/75/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 р. м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у закритому судовому засіданні клопотання начальника СВ Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене начальником Гребінківського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000012, яке внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 08.01.2020, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка, Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_6 ,

заступник начальника СВ ОСОБА_7 ,

сторона захисту захисник ОСОБА_8 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

04.03.2020 начальник СВ Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , за погодженням із начальником Гребінківського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. Клопотання мотивоване наступним.

08.01.2020 року до чергової частини Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області звернувся громадянин, який виявив бажання добровільно видати таблетки, з його слів метадону, які він придбав у місцевих мешканців в м. Гребінка Полтавської області. 08 січня 2020 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення СВ Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Зазначено, що в ході досудового розслідування під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної та контрольованої закупки 05.02.2020 року ОСОБА_5 перебуваючи на території двору будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів збув за 240 грн. особі під псевдонімом « ОСОБА_9 » блістер з двома запечатаними пігулками, які відповідно до висновку експерта №262 від 11.02.2020 року містять наркотичний засіб, обіг якого обмежений метадон, загальною масою 0,0479 г, яку він незаконно придбав невстановленим досудовим розслідуванням способом, у невстановленому місці та часі. За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 05.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. В подальшому 20.02.2020 вказані кримінальні провадження об`єднані в одне кримінальне провадження за №0000012. У ході досудового розслідування 03.03.2020 о 15 год. 48 хв. в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано безпосередньо після вчинення злочину, а саме збуту наркотичного засобу.

Слідчий за погодженням із прокурором посилається на те, що метою застосування даного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інші правопорушення, впливати на свідків як фізично так і психологічно.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, яка повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показами свідка ОСОБА_9 ; протоколом добровільно видачі від 05.02.2020; протоколом огляду грошових коштів від 05.02.2020; протоколом огляду покупця від 05.02.2020; речовим доказом: блістер з двома запечатаними пігулками; висновком експерта №262 від 11.02.2020; показами свідка ОСОБА_10 ; показами свідка ОСОБА_11 .

Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про закритий судовий розгляд даного клопотання, вказавши на недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування, заступник начальника СВ Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 підтримала заявлене клопотання прокурора, захисник ОСОБА_8 заперечив проти заявленого клопотання, підозрюваний ОСОБА_5 підтримав заперечення свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового розгляду, задовольнив клопотання прокурора з огляду на недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування, що унормовано статтею 222 КПК України, ухвалу внесено до журналу судового засідання, постановлено проводити закритий судовий розгляд клопотання.

У судовому засіданні прокурор та заступник начальника слідчого відділу клопотання підтримали, просили задовольнити. Прокурор ОСОБА_6 вказав про наявність ризиків за п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 317 КПК України та відсутність підстав обрання менш сурового запобіжного заходу. Послався на п. 12 Порядку «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю», який затверджено наказом МОЗ від 27.03.2012 № 200, зокрема, що з метою контролю прийому Препарату хворим у межах кабінету ЗПТ лікуючий лікар або медична сестра просить пацієнта приймати препарат не відвертаючись, щоб переконатись, що пацієнт не затримує Препарат у ротовій порожнині, просить пацієнта додатково наповнити одноразовий стаканчик, в якому був Препарат, питною водою та випити її, а також вимовити якусь фразу після завершення прийому Препарату. Прокурор вказав, що хворі з опіоїдною залежністю не мають права виносити з медичного закладу призначені їм лікарські препарати, а тим більше більше збувати їх.

Підозрюваний ОСОБА_5 вину не визнав, просив не застосовувати тримання під вартою. Вказав, що він знаходиться на обліку як наркозалежний, метадон необхідний йому для щоденного вживання як лікарського засобу. Пояснив, що 03.03.2020 знайомий віддав борг у розмірі 240 грн, а трохи згодом він був затриманий працівниками поліції. ОСОБА_5 вказав, що вживає самостійно метадон, також в день затримання дав цей лікарський засіб знайомому, що позивач у нього кошти, так як той є теж наркозалежний. Збутом не займається, а придбає ліки за рецептом в державній аптеці «Фармація» виключно для власного споживання. Просив застосувати домашній арешт.

Адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, посилаючись на те, що ризики не доведені, клопотання не обґрунтоване, його підзахисний не має наміру переховуватися від органів досудового слідства та суду або вчиняти інші злочини.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши вищенаведені пояснення прокурора, захисника та підозрюваного, допитавши свідка, дослідивши матеріали клопотання з додатками та надані сторонами в судовому засіданні документи, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів по розгляду клопотання органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, а саме в тому, що він своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу.

За даним фактом органом досудового розслідування було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за № 0000012 від 08.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

03.03.2020 о 15 год 48 хв ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

03.03.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст.1 КПК України).

Зокрема, питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи регламентовані Главою 10 - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування та Главою 18 - запобіжні заходи, затримання особи Кримінального процесуального Кодексу України (надалі - КПК України).

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, згідно з положеннями ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно матеріалів клопотання, необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, на підтвердження чого наявні зібрані органом досудового розслідування докази у кримінальному провадженні, які долучені до самого клопотання у якості додатків, у зв`язку з чим останній, будучи обізнаним з суворістю, передбаченого законом покарання за вчинене діяння, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Водночас у силу положень частин 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються, а не просто вказати їх.

Разом з тим, хоча поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, відповідно до положень ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Крім цього, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких обставин, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку на даному етапі досудового розслідування, приходить до висновку, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), а саме: копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження за № 0000012 /а.с. 5-6/, копія постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 03.03.2020 /а.с. 7/, копія постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 20.02.2020 /а.с. 8/; копія постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 28.02.2020 /а.с. 9/; копія постанови про призначення слідчої групи від 25.02.2020 /а.с. 10/; копія постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 08.01.2020 /а.с. 11/; копії протоколу допиту свідка від 22.02.2020 /а.с. 12/; копія рапорту заступника начальника начальника СКП Гребінківського ВП від 05.02.2020 /а.с. 13/; копії протоколу добровільної видачі від 05.02.2020 /а.с. 14/; копії протоколу огляду грошових коштів від 05.02.2020 /а.с. 15/; копії протоколу огляду покупця від 05.02.2020 /а.с. 16/; копії постанови про визнання та приєднання до справи речових доказів від 06.02.2020 /а.с. 17/; копії висновку експерта № 262 від 11.02.2020 /а.с. 18/; копії протоколу допиту свідка від 21.02.2020 /а.с. 19-20/; копії протоколу допиту свідка від 21.02.2020 /а.с. 21-22/; копії протоколу допиту свідка від 22.02.2020 /а.с. 23-24/; копія рапорту заступника начальника начальника СКП Гребінківського ВП від 03.03.2020 /а.с. 25/; копія протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.03.2020 /а.с. 26-27/; копія протоколу обшуку затриманої особи від 03.03.2020 /а.с. 28-29/; копія повідомлення про підозру від 03.03.2020 /а.с. 30/; копія протоколу допиту підозрюваного від 03.03.2020 /а.с. 31/; копія листка призначення /а.с. 36/ копія інформаційного листа /а.с. 37/; копії протоколу добровільної видачі від 03.03.2020 /а.с. 38/; копії протоколу огляду покупця від 03.03.2020 /а.с.39/; копії протоколу огляду й помітки грошових коштів від 03.03.2020 /а.с. 39а - 41/; довідка про судимість /а.с. 46-47/; копія відповіді на запит від КНП «Гребінківська ЦРЛ» від 04.03.2020 № 01-31/250 /а.с. 48/; копія листа Гребінківської міської ради від 04.03.2020 № 03.1-11/442 /а.с. 49/; копія відповіді на запит ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.03.2020 /а.с. 50/; копія листа Гребінківського районного сектору пробації від 04.03.2020 /а.с. 50/; копія медичного висновку про можливість утримання в умовах ІТТ /а.с. 51/; копія листа призначень /а.с. 54/.

У судовому засіданні стороною захисту відповідно до положень ч.5 ст.132 КПК України, не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про необґрунтованість пред`явленої підозри.

Слідчим суддею встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існують наступні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливі спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків.

Зокрема, можливість переховуватися від органів досудового слідства та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, у сукупності з такими обставинами як вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; вік, стан здоров`я, зокрема у матеріалах, доданих до клопотання міститься копія медичного висновку, в якому лікар-терапевт вказав, що підозрюваний придатний до утримання в умовах ІТТ, майновий стан підозрюваного згідно його пояснень на даний час офіційно не працює, утримується за рахунок рідних (відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Бонншо проти Швейцарії (Bonnechaux v. Switzerland), 8224/78, 5 грудня 1979 року, підозрюваний повинен сумлінно надати достатню інформацію про майновий стан аби органи влади могли оцінити, якого розміру заставу встановлювати), раніше судимий за ч. 1 ст. 307 КК України, наявність родини, не одружений, на утриманні нікого не має, доказів протилежного слідчому судді не надано.

Водночас, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

В свою чергу, оцінюючи обставини визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, таких як можливість переховуватися від органів досудового слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, слідчий суддя, з урахуванням позиції ЄСПЛ в частині, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику переховуватися від органів досудового слідства та суду, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, що у даному конкретному випадку встановлені стороною обвинувачення ризики, обґрунтованими, оскільки вони належним чином мотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами.

А тому, на підставі викладеного, слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів щодо вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимості, не застосування до нього раніше запобіжних заходів; відсутність про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, та враховуючи доведеність стороною обвинувачення обставин передбачених п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає, що дане клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню як обґрунтоване.

Разом з тим, підстави для відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у КПК чітко регламентовані статтею 194 КПК України, а саме - слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї ж статті і все.

Тобто, вказані стороною захисту доводи, як на підставу відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, в тому числі і в частині можливості уникнення наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема заявленого клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є необґрунтованими та такими, що не знайшли підтвердження під час розгляду даного клопотання.

Доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 не допускає тримання його під вартою слідчому судді не надано, задовільний стан здоров`я підтверджується довідкою про те, що він може триматися в умовах ІТТ /а.с. 51/, а тому слід вважати, що таких перешкод не має.

В силу п. 4 ч. 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно обрати на строк 60 днів, зважаючи на складність кримінального провадження з метою надання достатньо часу для проведення слідчих (розшукових дій) відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 КПК України та розумних строків в межах строків досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Зважаючи на те, що підозрюваний був затриманий 03.03.2020, то строк тримання під вартою слід обчислювати саме з 03.03.2020.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, не пов`язаного із застосуванням насильства чи спричинені загибелі людини, у цьому провадженні щодо нього не обирався запобіжний захід, тому наявний обов`язок слідчого судді обрати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст.183 КПК України та вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі, який буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та помірним, з урахуванням вимог ст.182 КПК України, а саме двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040,00 грн у національній грошовій одиниці та покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності. При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 6-8 ст. 182 КПК України з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182-184, 186, 193-194,196, 203, 309, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислювати із моменту фактичного взяття під варту, тобто з 03 березня 2020 року по 01 травня 2020 року (включно).

Визначити розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040,00 грн (сорок дві тисячі сорок грн 00 коп).

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою, які мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно в разі внесення застави.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти у разі внесення застави покласти на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора та/або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та /або роботи; здати при наявності на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дїї обов`язків, покладених відповідно до ухвали у разі внесення застави, строком на два місяці з дня її фактичного внесення.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити підозрюваному.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 04.03.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_12