ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/818/20 Справа № 185/3099/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенська, Дніпропетровської області, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 04.10.2019 року вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187, ч.2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні № 0000778,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 03 червня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 15 години 05 хвилин 01 серпня 2020 року.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував наступним.
Органом досудового розслідування 12 травня 2020 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України за № 0000778.
Відповідно до клопотання слідчого, ОСОБА_8 , перебуваючи приблизно о 21 год. 30 хв. 10 травня 2020 року у м. Першотравенськ Дніпропетровської області, зустрів раніше знайомих йому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . По закінченню спілкування із останніми, ОСОБА_8 приїхав до себе додому, в той час як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розповіли про зустріч із ОСОБА_8 - ОСОБА_5 , який, володіючи відомостями щодо грошової заборгованості ОСОБА_8 , надав вказівку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про узгодження зустрічі із ОСОБА_8 з метою витребування від останнього грошових коштів, нібито заборгованих.
Під час обговорення плану зустрічі із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 долучили до своєї діяльності ОСОБА_11 , повідомивши останньому про свої злочинні наміри щодо вчинення нападу на ОСОБА_8 , з метою заволодіння майном останнього із застосуванням при цьому небезпечного фізичного насильства.
ОСОБА_9 приблизно о 04 год. 15 хв. 11 травня 2020 року, з використанням свого мобільного телефону, зателефонував ОСОБА_8 , який в той час відпочивав за місцем свого проживання, та попрохав надати допомогу в заміні колеса транспортного засобу, на що отримав згоду від ОСОБА_8 , та домовився, таким чином, про зустріч на трасі між населеними пунктами - с. Богуслав та с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області.
Будучи впевненим у поламці транспортного засобу та помиляючись в необхідності надання допомоги, ОСОБА_8 на транспортному засобі марки ВАЗ 2106, д/н НОМЕР_1 , приблизно о 04 год. 45 хв. 11 травня 2020 року прибув у зазначене для зустрічі місце, де побачив ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_11 , які прибули на місце зустрічі на транспортному засобі марки ЗАЗ «Forza AF4854», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних ним дій, застосовуючи насильство небезпечне для здоров`я ОСОБА_8 , будучи зацікавленим в отриманні наживи саме таким протиправним способом, не вдаючись навіть до домовленості з приводу повернення потерпілим грошових коштів, сумісно із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , маючи на меті завдання шкоди здоров`ю потерпілого, з корисливих мотивів, почав наносити багаточисленні удари ногами та руками по різних частинах тіла ОСОБА_8 , вимагаючи від останнього повернення грошових коштів, та долаючи, таким чином, всілякі наміри до можливого опору. Діючи сумісно із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , керуючись протиправною метою отримання грошових коштів, маючи на меті застосування насильства та завдання шкоди здоров`ю, наносив по ногах ОСОБА_8 багаточисленні удари спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, невстановленим під час розслідування предметом, схожим на биту. У подальшому, не отримавши від потерпілого грошових коштів, ОСОБА_9 сумісно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , було прийнято рішення про викрадення ОСОБА_12 .
Під час вчинення злочинних, сумісних, групових дій, ОСОБА_5 , діючи сумісно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , заволодів мобільним телефоном, завдавши тим самим ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 10 000,00 грн.
ОСОБА_9 , з використанням буксирувального тросу, проти волі потерпілого, долаючи таким чином можливий опір, зв`язав ноги ОСОБА_8 , в той час як інші чоловіки зв`язували руки. Діючи сумісно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , в продовження своїх протиправних дій, ОСОБА_9 приблизно о 05-00 год. 11 травня 2020 року, перебуваючи на дорозі між населеними пунктами с. Богуслав та Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, поклав потерпілого ОСОБА_8 , всупереч бажанню останнього та проти його волі, в багажне відділення транспортного засобу марки ЗАЗ «Forza AF4854», державний номер НОМЕР_2 , після чого, під керуванням ОСОБА_11 , повезли потерпілого в напрямку м. Першотравенська Дніпропетровської області.
На шляху слідування ОСОБА_8 пересадили на заднє сидіння вказаного транспортного засобу, в той час, протягом часу пересаджування, до зазначеної групи осіб приєднався ОСОБА_13 , який пред`являв до ОСОБА_8 протиправні вимоги передання йому грошових коштів. Після отримання відмови, надягнувши на голову ОСОБА_8 куртку, без відома потерпілого та проти його згоди, перевезли ОСОБА_8 до м. Першотравенська Дніпропетровської області. Перебуваючи у вказаному місті, утримуючи ОСОБА_8 при собі, перешкоджаючи потерпілому вільно обирати місце свого знаходження, ОСОБА_9 , діючи сумісно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , протягом періоду часу приблизно з 06-00 год. до 07-00 год. 11 травня 2020 року супроводили ОСОБА_8 зі зв`язаними руками у приміщення квартири АДРЕСА_2 , в якій проживав ОСОБА_13 . Провівши до вказаної квартири потерпілого, ОСОБА_13 зачинив вхідні двері квартири, тим самим незаконно позбавили ОСОБА_8 можливості вийти, де останній перебував в ізоляції протягом приблизно 30 хвилин, в окремій кімнаті, де був залишений зловмисниками.
Після короткочасної телефонної розмови із невстановленою під час розслідування особою, ОСОБА_13 , керуючись корисливими мотивами, вимагаючи повернення грошових коштів, під керуванням його дій невстановленої особи (з якою здійснювалася телефонна розмова), наніс не менше трьох ударів в праве вухо ОСОБА_8 , з метою демонстрування домінуючого положення та примушування до вирішення майнового питання щодо повернення потерпілим грошових коштів. Переймаючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_8 пообіцяв заробити грошові кошти за кордоном та за їх рахунок придбати транспортний засіб для розрахунку за борги, що дозволило йому дійти згоду з майнового питання з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , які тільки після цього, в обідній час 11 травня 2020 року перевезли ОСОБА_8 у м. Тернівка Дніпропетровської області, де ОСОБА_8 прийшов до дому.
Крім того, достовірно знаючи, що у володінні ОСОБА_8 мається транспортний засіб марки ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_14 , на якому, приблизно о 04 год. 45 хв. 11 травня 2020 року на місце зустрічі з чоловіками приїхав потерпілий ОСОБА_8 , у ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, як гарантії виконання потерпілим майнових зобов`язань в частині повернення грошових коштів. Перебуваючи на трасі між населеними пунктами селами Богуслав та Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_9 , діючи сумісно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , приблизно о 05-00 год. 11 травня 2020 року, попередньо застосувавши насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, відкрито заволоділи транспортним засобом, коли ОСОБА_10 сів за кермо вказаного транспортного засобу та прослідував на ньому у м. Першотравенськ Дніпропетровської області, де, по закінченню злочинних дій відносно потерпілого ОСОБА_8 , вказаний транспортний засіб був залишений у м. Першотравенську, в якості гарантії повернення грошових коштів ОСОБА_8 .
02.06.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.
02 червня 2020 року слідчий СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді з клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, що по справі встановлено наявність ризиків у виді незаконного впливу на інших учасників кримінального правопорушення з метою схилення їх до надання суду неправдивих свідчень на його користь, переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення клопотання слідчого.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою частково задовольнити клопотання слідчого та обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Посилається на те, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому правопорушень - не обґрунтована. Оскільки потерпілий ОСОБА_8 не надає ніяких показів щодо вини ОСОБА_5 , а повідомив лише, що останній зайшов до квартири АДРЕСА_2 під кінець подій, коли в нього вже забрали документи, мобільний телефон, автомобіль. Потерпілий попросив ОСОБА_5 викликати йому таксі, та останній подзвонив Кособуцькому, який відвіз потерпілого додому.
01.06.2020 року ОСОБА_5 з`явився до правоохоронних органів, відразу коли дізнався від батьків, що його розшукують.
02.06.2020 року йому було повідомлено про підозру, при цьому він не був затриманий. На наступний день, підозрюваний добровільно з`явився до суду. ОСОБА_5 має постійне місце проживання з батьками. Тому наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не доведено.
Вказує, що в ухвалі слідчого зазначено, що ОСОБА_15 скоїв злочини із застосуванням насильства. Крім того, слідчий суддя перебував в нарадчій кімнаті 5-7 хвилин та постановив ухвалу, яка складається з 7 сторінок. Тому, вважає, що судом було порушено загальні засади кримінального провадження, а саме: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, законності, забезпечення права на свободу.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Зазначили, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а ризики, на які вказують слідчий та прокурор, не доведені та безпідставні.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту з мотивів, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження від 12 травня 2020 року № 0000778 по факту вчинення діяння, що за своїми ознаками підпадає під правову кваліфікацію злочинів, визначених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.
02.06.2020 року ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.
В цей же день слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .
Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року вказане клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було задоволено.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити спробу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, потерпілого, що може зашкодити вирішенню завдань кримінального провадження та перешкоджатиме ефективному, повному, всебічному та неупередженому розслідуванню.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний з`являвся до правоохоронних органів, не вчиняв спроб переховуватися, заслуговують на увагу та оцінені колегією суддів в сукупності з іншими обставинами по справі.
Не знайшли свого підтвердження і доводи сторони захисту про те, що перебуваючи в нарадчій кімнаті 5-7 хвилин, суд постановив ухвалу на 7 сторінках, чим порушив презумпцію невинуватості, забезпечення доведеності вини, законності та права на свободу, не знайшли свого підтвердження та є безпідставними.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які відповідно до ст. ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3