Справа № 642/8126/19
Провадження 1кп/642/199/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002430 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бішкек, Киргистана, росіянина, громадянина Киргизії, одруженого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітню дитину 2008р.н., раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

встановив:
на початку жовтня 2019 року, точну дату та час під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 перебував у м. Новоолексіївка Херсонської області, де у нього виник злочинний намір, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - «канабіс», для власного вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 під час перебування у м. Новоолексіївка Херсонської області де невстановлена в ході досудового розслідування особа, пригостила ОСОБА_6 наркотичним засобом, обіг якого заборонено «канабісом».

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , взяв наркотичний засіб, обіг якого заборонено «канабіс» масою: 5,8621 грам, та помістив до пакета з-під кави виробленого з фольги, який в свою чергу помістив під ремінь штанів блакитного кольору, що були одягнені на ньому, тим самим ОСОБА_6 , незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено - «канабіс», та з вказаного часу почав зберігати його при собі, для подальшого власного вживання, без мети збуту.

08.10.2019 приблизно о 06 годині 20 хвилин ОСОБА_6 перебував на Південному вокзалі що розташований за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна 1, де був виявлений працівниками поліції, яким під час огляду місця події, добровільно, з-під ременя його штанів блакитного кольору що були одягнені на ньому, видав пакет з-під кави золотистого кольору, що вироблений з фольги, всередині якого знаходилась рослинна речовина зеленого кольору, масою: 5,8621 грам, яка згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України №3/2641се-19 від 25.10.2019, містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - «канабіс». Маса «канабісу», в складі наданої на дослідження речовини складає 5,8621 грам.

Таким чином, ОСОБА_6 всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав та зберігав, без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «канабіс», що віднесена до психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту.

13.01.2020 р. між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 473 КПК України. Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_6 добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту. Сторони погодили, що підписанням даної Угоди обвинувачений ОСОБА_6 надає свою згоду на призначення покарання, вид покарання та його розмір. Так, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений, а саме відповідно за ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі 60 (шестидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім цього даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, що саме він скоїв вказане правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду. Захисник обвинуваченого також вважав можливим затвердити угоду.

Прокурор просив затвердити угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника приходить до наступного:

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 309 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям інкримінованих статей, а саме ч.1 ст. 309 КК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання підозрюваним взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкції ч.1 ст.309 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого та його захисника, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції прокурора, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 13 січня 2020 року, укладеної між обвинуваченим та прокурором по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
затвердити угоду про визнання винуватості укладену між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , від 13 січня 2020 року.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 60 (шестидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи у справі в розмірі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок.

Речові докази у справі: пакет із речовиною вагою 5,8621 грам, що містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «канабіс», які знаходяться на зберіганні управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУ НП в Харківській області знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на вирок через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України, для його оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий: