Справа № 367/2337/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2258/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.82 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
із участю

прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції з ДУ «Бучанська ВК (№85)» кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання начальника ДУ «Бучанська ВК (№85)» ОСОБА_9 та голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_10 , та замінено засудженому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Миколаївка Борзнянського району Чернігівської області, з середньою освітою, -

невідбуту частину покарання за вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04.02.2015 року у виді позбавлення волі строком на 02 роки 10 місяців 21 день на більш м`яке покарання у виді обмеження волі строком на 02 роки 10 місяців 21 день.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 за період перебування в установі був працевлаштований столяром на майстерні установи. За сумлінну поведінку та ставлення до праці від адміністрації установи має 10 заохочень. По відношенню до працівників адміністрації установи поводить себе стримано. Станом на час розгляду справи він відбув 2/3 частини покарання. З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_7 довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Не погоджуючись із ухвалою районного суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22.04.2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ДУ «Бучанська ВК (№85)» про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На думку прокурора, висновок суду про те, що засуджений став на шлях виправлення, не відповідає фактичним обставинам справи. Так, засуджений за час відбування покарання з 2017 року працював лише 8 місяців та до праці залучався епізодично. При цьому, позитивна характеристика засудженого за місцем відбування покарання та відсутність у нього стягнень, не можуть самі по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих в порядку ст.67 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Крім того, судом першої інстанції не враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який згідно ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, наслідком якого є заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій. Також, судом не враховано попередні судимості ОСОБА_7 , який до засудження двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти життя та здоров`я людини. При цьому, після кожного засудження він належних висновків не робив та вчиняв нові тяжкі злочини, що жодним чином не свідчить про його виправлення.

Судом першої інстанції також не було враховано ту обставину, що ОСОБА_7 за вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17.10.2008 року, яким його було засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі, 20.12.2013 року звільнено умовно-достроково від відбування покарання на 2 роки 6 місяців 23 дні, при цьому під час вказаного строку ОСОБА_7 вчинив новий тяжкий насильницький злочин за який на даний час відбуває покарання, що ніяким чином не свідчить про його виправлення, а лише підтверджує його стійку злочинну спрямованість та схильність до вчинення злочинів проти життя і здоров`я людини. Також не було враховано, що засуджений вину у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено не визнав та відповідних висновків не зробив.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку засудженого, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, із наступних підстав.

Керуючись ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Однак, зазначених вимог кримінального процесуального закону районним судом не було дотримано в повній мірі.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Колегією суддів встановлена наявність такої невідповідності висновків суду, викладених у оскаржуваній ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, допущених під час судового розгляду.
Як вбачається з ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму в установі виконання покарань.
Згідно ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04.02.2015 року за ч.2 ст.121 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 15.03.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України засудженому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 24.09.2014 року по 02.04.2015 року в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку покарання 24.09.2014 року.
Кінець строку покарання 15.03.2023 року.
2/3 строку покарання 26.03.2020 року.
Дійсно засуджений ОСОБА_7 фактично відбув строк покарання, який у відповідності до п.3 ч.4 ст.82 КК України дає йому право на заміну невідбутої частини покарання біль м`яким. Однак на думку суду апеляційної інстанції, засуджений своєю поведінкою та ставленням до скоєного не довів, що він став на шлях виправлення.
Зокрема, проаналізувавши матеріали кримінального провадження та доводи оскаржуваного рішення, колегія суддів прийшла до переконання, що судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово засуджений за скоєння злочинів проти життя та здоров`я особи. Останній раз ОСОБА_7 засуджений вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17.10.2008 року за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 20.12.2013 року умовно-достроково на 02 роки 6 місяців та 23 дні, при цьому під час вказаного періоду він знову вчинив тяжкий насильницький злочин, вину у вчиненні якого не визнав та за який на даний час відбуває покарання, що жодним чином не свідчить про його виправлення. До праці був залучений досить нетривалий період. Крім того, дійсно до засудженого було застосовано 10 заохочень, однак 2 з них скасовано за вказівками Києво-Святошинської місцевої прокуратури. При цьому колегія суддів звертає увагу, що сама по собі наявність заохочень у засудженого, без урахування даних щодо його особи, не може бути однозначною підставою для задоволення клопотання.
Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора і приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання, а тому застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є передчасним.
Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволені клопотання начальника ДУ «Бучанська ВК (№85)» ОСОБА_9 та голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_10 про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання на більш м`яке.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргузаступника прокурора Київської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міськогосуду Київської області від 22 квітня 2020 року, якою клопотання начальника ДУ «Бучанська ВК (№85)» ОСОБА_9 та голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_10 задоволено, та засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання за вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 лютого 2015 року у виді позбавлення волі, строком 02 роки 10 місяців 21 день замінено біль м`яким, у виді обмеження волі строком на 02 роки 10 місяців 21 день скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволені клопотання начальника ДУ «Бучанська ВК (№85)» ОСОБА_9 та голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_10 про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання на більш м`яке відмовити.

Головуючий:

Судді: