Справа № 452/459/20
Провадження № 1-кп/452/149/2020
ВИРОК

іменем України

06 квітня 2020 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000071 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волошиново Старосамбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз 20 грудня 2019 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю три роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

встановив:

ОСОБА_4 , який раніше вчиняв злочини, передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, 26 січня 2020 року о 01 год. 40 хв. поблизу СШ № 10 по вул. Василя Стуса, 8 у м. Самборі Львівської області під час з`ясування стосунків із ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, відкрито заволодів майном ОСОБА_6 , а саме: мобільним телефоном марки «Neffos C5A», вартістю 1 000,00 грн. та гаманцем, у якому знаходилися гроші в сумі 1 020 грн., чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 2 020,00 грн., тобто вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, а саме злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_3 26 січня 2020 року о 01 год. 50 хв. поблизу СШ № 10 по вул. Василя Стуса, 8 у м. Самборі Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, після того, як ОСОБА_4 заволодів майном ОСОБА_6 відкрито заволодів частиною майна потерпілого, а саме мобільним телефоном марки «Neffos C5A», вартістю 1 000,00 грн., чим вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав частково та показав, що 26 січня 2020 року він йшов до магазину «Сова» і там зустрів ОСОБА_4 , який здалеку побачив, що поблизу магазину біля старшого чоловіка крутився якийсь молодий чоловік, як пізніше вияснилося, що це був ОСОБА_6 , і ОСОБА_4 запитався у ОСОБА_6 , що він хоче в діда, але той розвернувся і перейшов дорогу. Тоді ОСОБА_9 підійшов до діда, запитався, що сталося і дід відповів, що вкрали гроші. Після цього він, ОСОБА_10 , і ОСОБА_4 почали наздоганяти ОСОБА_6 , наздогнавши його біля магазину Італійські товари, і сказали йому повернутися та віддати дідові гроші. Той відповів, що він нічого не брав, розвернувся і почав втікати в напрямку СШ № 10, біля якої впав на землю, а вони його знов наздогнали. Він, ОСОБА_10 , допоміг йому піднятися і стали з`ясовувати чого він втікає, на що той відповів, що нічого не брав. ОСОБА_4 заявив, що зараз викличе поліцію, але ОСОБА_6 сказав, що не треба поліції. Тоді вони сказали, щоб він повернувся сам і віддав те, що взяв, але той відмовився повертатися, казав, щоб його відпустити. Тоді вони сказали, щоб ОСОБА_6 показав, що він у діда забрав. Він сказав, що покаже, витягнув гаманець. ОСОБА_4 сказав: «Дай я подивлюся» і взяв ці речі. Там були документи. Як телефон ОСОБА_6 опинився у ОСОБА_4 , він не бачив. Тоді він, ОСОБА_10 , сказав ОСОБА_4 віддати ці речі ОСОБА_6 . ОСОБА_4 ще раз запитав у потерпілого, чи той взяв гроші, на що він відповів ствердно. Він, ОСОБА_10 , сказав до ОСОБА_4 , щоб той віддав ОСОБА_6 телефон і документи, а потерпілому сказав, щоб той пішов віддати гроші дідові, але ОСОБА_6 ніяк не хотів цього робити. Тоді він, ОСОБА_10 , сказав викликати поліцію, від чого ОСОБА_6 відмовився, розвернувся і пішов в сторону церкви «свідків Єгови», але перед тим просив повенути йому речі. Він, ОСОБА_10 , сказав до ОСОБА_4 , щоб той повернув речі ОСОБА_6 , але ОСОБА_4 відмовився, посилаючись на те, що він забрав у діда гроші. Тоді він, ОСОБА_10 , пішов в сторону центру, ОСОБА_9 погодився віддати речі ОСОБА_6 і вони пішли шукати його, але не знайшли. Коли йшли в центр міста, Фатерига, біля смітника викинув документи і телефон, але він, ОСОБА_10 , їх підібрав і на другий день видав працівникам поліції.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав частково та показав, що умислу на викрадення майна ОСОБА_6 в нього не було як і не було про це попередньої змови з ОСОБА_3 26 січня 2020 року він йшов до магазину «Сова» та по дорозі зустрів ОСОБА_3 Спускаючись по сходах, він помітив знайомого діда, який стояв і тримався за решітку, а біля нього стояв молодий чоловік, як пізніше з`ясувалося, що це був ОСОБА_6 , який відійшов і перейшов дорогу, коли він із ОСОБА_3 до них наближалися. Він, ОСОБА_9 , запитав у діда що сталося, на що той відповів, що вкрали гроші. Тоді він, ОСОБА_9 , перейшов дорогу за ОСОБА_6 , наздогнав його біля магазину Італійські товари, і сказав, щоб той повернувся, бо там якісь гроші вкрали, на що ОСОБА_6 відповів, що нічого не крав, а викликав для діда таксі. До них підійшов ОСОБА_3 і ОСОБА_6 почав втікати. Вони його запідозрили у крадіжці і почали наздоганяти. ОСОБА_6 біля СШ № 10 спіткнувся і впав. ОСОБА_3 підійшов до нього, допоміг піднятися і каже: «Де ж ти втікаєш і чого тікаєш, якщо ти нічого не крав, покажи телефон де ти там дзвонив на швидку чи в поліцію, чи таксі». Тоді вони на нього натиснули словесно і він признався, що викрав гроші. Далі він, передав йому, Фатеризі, гаманець та телефон, щоб подивитися документи і що він дзвонив на таксі, після чого відійшов від них. Коли ОСОБА_6 був від них на відстані 10-15 метрів, то почав кричав щоб віддали йому документи. Він, ОСОБА_9 , повернувся до приміщення охорони і тоді вирішив наздогнати ОСОБА_6 , щоб віддати йому документи, але його не знайшов. Через деякий час він, ОСОБА_9 , не знайшовши ОСОБА_6 , витягнув із гаманця гроші, які привласнив, а гаманець із документами та телефон викинув біля смітника. Як підібрав ці речі ОСОБА_10 він не бачив.

Крім часткового визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї вини, винуватість ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) та ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, підтверджується такими доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що 26 січня 2020 року, приблизно о 1 годині ночі, він йшов до магазину «Сова», де біля приміщення магазину побачив діда, який лежав на землі у неприродній позі. Про це він повідомив у магазині, вийшов чи продавець, чи охоронець, подивився і сказав, що з ним все в порядку. Тоді він, ОСОБА_11 , вийшов із магазину, запитав у діда чи потрібна йому допомога, на що той відповів, що йому потрібно допомогти добратися до дому. Він, ОСОБА_11 , допоміг йому піднятися, подзвонив на таксі, однак таксі відмовилося їхати і він пішов додому у напрямку магазину Італійські товари, де його наздогнали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заявив, що він, ОСОБА_11 , вкрав у діда гроші і що потрібно повернутися до діда та все з`ясувати, на що він відповів, що нічого не брав, повертатися назад не збирався. Там було темно і він зрозумів, що зараз будуть якісь спори або бійка і вирішив від них втекти, але біля СШ № 10 спіткнувся і впав. До нього першим підбіг ОСОБА_3 і намагався допомогти йому піднятися. Коли він піднявся, то виявив, що у нього не стало гаманця і телефону, які у той час побачив у руках ОСОБА_4 , хто і як їх витягнув у нього він не знає. Тоді він їм сказав, що нічого не брав і щоб повернули його документи, але вони відмовилися, ОСОБА_4 відповів, щоб потрібно повернутися до того діда, і тоді він, ОСОБА_11 , пішов додому. Коли прийшов додому, то через інтернет зв`язався зі своєю знайомою, з якою розмовляв по телефону, коли йшов від магазину «Сова», вона сказала, що викликала поліцію.

Із заяви та витягу з ЄДРДР убачається, що 27 січня 2020 року до Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області із письмовою заявою звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 про те, що 26 січня 2020 року о 01 год. 40 хв. двоє невідомих осіб, перебуваючи біля будинку № 8 по вул. Василя Стуса у м. Самборі Львівської області, відкрито заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном марки «Нефос Ц5» із стартовим пакетом № НОМЕР_1 , гаманцем, у якому були гроші в сумі 1020 грн., посвідчення водія та три банківські картки (а. с. 39, 40).

Із заяви ОСОБА_3 від 28 січня 2020 року видно, що ОСОБА_12 добровільно видав мобільний телефон марки «Neffos», посвідчення водія на прізвище ОСОБА_6 , банківський картку «Idea Bank», видану на ім`я ОСОБА_13 , та дві банківські картки «ПриватБанк», якими він із ОСОБА_14 26 січня 2020 року о 01 год. 40 хв. по вул. Василя Стуса, 8 у м. Самборі відкрито заволоділи у невідомого хлопця (а. с. 43).

Із довідки про вартість майна відомо, що вартість бувшого у вжитку телефону марки «Neffos C5A» станом на 29 січня 2020 року становить 1000 грн. (а. с. 48).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30 січня 2020 року убачається, що потерпілий ОСОБА_6 за сукупністю ознак зовнішнього вигляду впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка 26 січня 2020 року на вул. Стуса у м. Самборі Львівської області з невідомим чоловіком відкрито заволоділи його гаманцем та мобільним телефоном (а. с. 52-54).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30 січня 2020 року видно, що потерпілий ОСОБА_6 за сукупністю ознак зовнішнього вигляду впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка 26 січня 2020 року о 01 год. 40 хв. на вул. Стуса у м. Самборі Львівської області з невідомим чоловіком відкрито заволоділи його гаманцем та мобільним телефоном ( а. с. 55-57).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Частиною третьою цієї статті КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 висунуте обвинувачення у тому, що вони за попередньою змовою по АДРЕСА_4 , наздогнавши потерпілого ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, відкрито викрали мобільний телефон та гаманець, у якому знаходилися гроші в сумі 1 020 грн.

Згідно ч. 2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає із ч. 2 ст. 28 КК України домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.

Однак, із показань обвинувачених убачається, що у них не було попередньої домовленості щодо вчинення грабежу і їхні показання є послідовними та узгодженими, так само вони узгоджуються із показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що вказані особи зупинили його з метою вияснити про обставини вчинення ним крадіжки у старшого чоловіка, але вимоги передати їм майно вони не заявляли і тільки, коли його майно опинилося у ОСОБА_4 , вони відмовилися його повернути.

Отже, для потерпілого майно вибуло із його володіння таємно і подальше заволодіння ним обвинувачені вчинили відкрито, тобто таємне викрадення чужого майна переросло у відкрите заволодіння майном потерпілого, однак доказів про те, що обвинувачені заздалегідь, тобто до початку відкритого заволодіння майном потерпілого домовилися про спільне вчинення цього злочину, не здобуто.

Згідно п. 2) ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, зокрема: докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Відповідно до ст. 94 цього Кодексу суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Частиною 4 статті 95 КПК України встановлено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За правилами ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Ураховуючи наведене, суд змінив правову кваліфікації висунутого ОСОБА_3 обвинувачення із ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 цього Кодексу, виключивши таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення грабежу за попередньою змовою групою осіб та виключив із пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення таку ж кваліфікуючу ознаку, що покращує їх становище.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочину, особу винних та пом`якшуючі їх покарання обставини.

ОСОБА_3 вчинив злочин середньої тяжкості.

Пом`якшуючі його покарання обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно, на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває (а. с. 61-62).

Ураховуючи наведене, ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 186 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Так як ОСОБА_3 вперше призначається покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років і згідно досудової доповіді органу з питань пробації його виправлення можливе без позбавлення чи обмеження волі, так як він не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб , суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання і тому є підстави звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Пом`якшуючі його покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває (а. с. 64-65).

Ураховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_4 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності і судимість не погашена, для його виправлення та попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України, і відсутні підстави для звільнення його від призначеного покарання з випробуванням.

Так як ОСОБА_4 вчинив новий злочин протягом іспитового строку, не відбувши покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, призначене за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2019 року за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, йому слід призначити покарання на підставі ст. 71 та ч. 3 ст. 78 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, частини невідбутого покарання за попереднім вироком.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно ч. 5 та п. 1) ч. 6 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до Самбірського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області та повідомляти цей відділ про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, залишити до набрання вироком законної сили .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 71 та ч. 3 ст. 78 КК України частково приєднати невідбуте покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, призначене за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2019 року за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 остаточне покарання - позбавлення волі на строк п`ять років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 6 лютого 2020 року.

Речові докази: мобільний телефон марки «Neffos C5A», посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 , картку клієнта аптеки «Подорожник», банківську картку «Ідея Банк», дві банківські кратки «ПриватБанк» для виплат, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - йому повернути;

DVD диск зберігати при матеріалах справи (а. с. 51).
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для обвинуваченого ОСОБА_4 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку за заявою.

Суддя