Провадження по справі № 1-кс/522/1498/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000830 від 04.04.2019 року.
Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_5 ,
захисник - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Приморського районного суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000830 від 04.04.2019 року.
В обґрунтуванні скарги ОСОБА_4 посилається на те, що у провадженні СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області знаходиться досудове розслідування кримінального провадження №0000830 від 04.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
01.10.2019 року ОСОБА_3 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, яке складене 30 вересня 2019 року.
Адвокат ОСОБА_4 вважає, що повідомлення про підозру підлягає скасуванню так як досудове розслідування проводилося слідчим, який не мав на те повноважень, оскільки доручення начальника СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області про проведення досудового розслідування не підписано, що свідчить про незаконність проведеного досудового розслідування в цілому.
Крім цього, адвокат ОСОБА_4 заявляє, що в матеріалах справи відсутні докази завдання ОСОБА_3 матеріальних збитків, висновок експерта не містить підпису експерта про попередження про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.
Також, слідчий ОСОБА_6 не розглянув клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчих (розшукових) дій від 04.11.2019 року, що підтверджується ухвалою слідчого судді від 06.12.2019 року. Під час досудового розслідування слідчий не провів ті слідчі (розшукові) дії, про які просив підозрюваний.
Тимчасовий доступ у кримінальному провадженні проведений не стороною кримінального провадження, крім цього у клопотанні про надання тимчасового доступу слідчий вказав кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України, а в дорученні про здійснення тимчасового доступу ч. 1 ст. 296 КК України.
З урахуванням вище викладеного, захисник просить слідчого суддю скасувати повідомлення про підозру.
Позиція учасників судового розгляду.
В судовому засіданні захисник підозрюваного підтримала вимоги скарги, просила скаргу задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення скарги, та зазначив, що підстав для її задоволення немає.
Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні скарги.
Кримінальний процесуальний кодекс
Стаття 303. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження
1. На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Стаття 214. Початок досудового розслідування
1. Слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
2. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
3. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. У разі виявлення ознак кримінального правопорушення на морському чи річковому судні, що перебуває за межами України, досудове розслідування розпочинається негайно; відомості про нього вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань при першій можливості.
Стаття 3. Визначення основних термінів Кодексу
17) слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень
Стаття 42. Підозрюваний, обвинувачений
1. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Стаття 276. Випадки повідомлення про підозру
1. Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37цього Кодексу.
2. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.
3. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Стаття 87. Недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини
1. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
2. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:
1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;
2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;
3) порушення права особи на захист;
4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;
5) порушення права на перехресний допит;
3. Недопустимими є також докази, що були отримані:
1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;
2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;
3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;
4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.
4. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
ПОЛОЖЕННЯ про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань
1. Це Положення визначає порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі Реєстр), а також надання відомостей з нього.
2. Реєстр створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.
3. Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) з метою забезпечення: реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження;
оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування;
аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі;
інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.
ІІ. Порядок формування та ведення Реєстру
3. Облік кримінальних проваджень
1. Облік відомостей про рух кримінальних проваджень під час досудового розслідування здійснюється шляхом внесення до Реєстру відомостей про:
кримінальне правопорушення та номер кримінального провадження;
передачу кримінального провадження чи матеріалів за підслідністю (частина сьома статті 214, стаття 216 КПК України) або за місцем проведення досудового розслідування (стаття 218 КПК України);
об`єднання матеріалів досудових розслідувань (частина перша статті 217 КПК України), при цьому об`єднаному кримінальному провадженню присвоюється номер раніше розпочатого провадження;
виділення досудового розслідування в окреме провадження, якому присвоюється новий номер кримінального провадження;
прийняття кримінального провадження для проведення досудового розслідування;
закінчення досудового розслідування (стаття 283 КПК України);
зупинення досудового розслідування (стаття 280 КПК України);
продовження строку досудового розслідування (статті 219, 294 КПК України);
доручення прокурором здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу (частина п`ята статті 36 КПК України);
відновлення досудового розслідування;
відкриття матеріалів досудового розслідування іншій стороні (стаття 290 КПК України);
повернення судом клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності прокурору в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 288 КПК України;
повернення судом кримінального провадження у порядку, передбаченому частиною третьою статті 289, пунктом 1 частини третьої статті 314, пунктом 2 частини другої статті 407 КПК України;
повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору в порядку, передбаченому пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК України.

Мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.
Шевченківським ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000830 від 04.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
01.10.2019 року ОСОБА_3 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, яке складене 30 вересня 2019 року.
Як вбачається із системного аналізу Кримінального процесуального законодавства України, проведення досудового розслідування до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не допускається. Крім цього, усі прийняті процесуальні рішення та вжиті процесуальні дії підлягають негайному відображенню у вказаній автоматизованій системі, задля забезпечення оперативного контролю за проведенням досудового розслідування в цілому. Та обставина, що постанова керівника органу досудового розслідування не була підписана, на думку слідчого судді, не може автоматично свідчити про безпідставність і незаконність проведеного досудового слідства. Для прийняття рішення про невідповідність дій органу досудового розслідування вимогам кримінального процесуального законодавства, повинні бути наведені більш вагомі аргументи, як от: проведення обшуку без отримання дозволу слідчого судді, вчинення слідчих (розшукових) дій до внесення відомостей до ЄРДР, здійснення негласних слідчих (розшукових) дій без дотримання їх суттєвих умов та інші аналогічно значущі дії. Так, інформація про слідчого якому доручено проводити досудове розслідування була відображена у ЄРДР, та як вбачається із вимог закону (ст. 214 КПК України), саме відображена інформація у ЄРДР має вирішальне значення для прийняття рішення про законність проведеного досудового розслідування. Крім цього, Кримінальний процесуальний кодекс України не містить вимог до наявності конкретних реквізитів у дорученні (як процесуальному документі), на відміну від постанови.
Крім цього, аналізуючи зміст ст. 368 КПК України та інші норми КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, чи винна особа в його вчиненні, вирішуються судом при ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
Питання, які слідчий суддя повинен дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, повинні стосуватися перевірки наступних обставин:
1) чи не спростовані під час досудового розслідування з дня обрання запобіжного заходу (коли слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу з урахуванням обов`язкової наявності обґрунтованості підозри) докази, що давали підстави для підозри особи;
2) чи немає на день розгляду скарги підстав для визнання доказів недопустимими, в контексті положень ч. 4 ст. 87 КПК України, зокрема якщо слідчим суддею буде встановлено, що будь-які докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, оскільки рішення про недопустимість доказів з інших підстав, може бути прийняте виключно судом за результатами судового розгляду обвинувачення по суті.
Наведені адвокатом доводи про те, що відсутні докази спричинення матеріальної шкоди, не можуть бути предметом розгляду скарги на повідомлення про підозру. Так, відповідно до ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди входить до предмету доказування у кримінальному провадженні. Надання оцінки будь-яким подібним обставинам є завданням судового провадження, і саме суд першої інстанції повинен встановити наявність чи відсутність спричиненої шкоди, та належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування.
До скарги адвокат надала копію ухвали слідчого судді від 06.12.2019 року, постановленої за результатом розгляду скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання в порядку ст. 220 КПК України. Що стосується такої ухвали, слідчий суддя повинен зазначити, що наразі досудове розслідування триває, оцінку діям слідчого уже було надано слідчим суддею в межах компетенції. Наразі, адвокат оскаржує рішення про повідомлення про підозру, а не бездіяльність слідчого. Варто зазначити, що вказані вимоги регулюються різними пунктами статті 303 КПК України, а наслідком розгляду таких скарг є різні процесуальні рішення. З урахуванням чого слідчий суддя не вбачає підстав для розгляду таких аргументів сторони захисту.
Те саме стосується і посилань адвоката, про не встановлення слідчим обставин, які ОСОБА_3 просив встановити. Чинний кримінальний процесуальний кодекс надає право стороні захисту оскаржувати не тільки бездіяльність, яка полягає у не розгляді клопотання, а і рішення про відмову у проведенні слідчих (розшукових) дій. В той же час, відповідно до ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Проведення досудового розслідування є компетенцією органу досудового розслідування та сторони обвинувачення в цілому. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Зазначені вище положення є проявом принципу змагальності у кримінальному провадженні. Слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що не проведення слідчих (розшукових) дій про які просив підозрюваний не може бути підставою для скасування повідомлення про підозру, а може бути предметом розгляду скарги в порядку передбаченому п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Що стосується нібито порушень вимог ст. 159 КПК України при проведенні тимчасового доступу, до слідчий суддя не знаходить підстав вважати такі порушення, істотними у розумінні ч. 4 ст. 87 КПК України.
Таким чином, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить підстав вважати, що докази були отримані з істотним порушенням право і свобод людини. В своїй скарзі захисником не наведено будь-яких обставин, які б свідчили, що наданий час отримані докази, які спростовують відомості викладені в повідомленні про підозру. З урахуванням вище викладеного, приходжу до висновку, що скарга на повідомлення про підозру є необґрунтована а тому задоволенню не підлягає. Інших передбачених законом підстав, для оскарження повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні, захисником не наведено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214-216, 303-307, 318-380, 372 КПК України,

У Х В А Л И В:
Скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000830 від 04.04.2019 року залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
04.02.2020