Дата документу 20.05.2020 Справа№ 937/8835/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/914/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/8835/19
Категорія ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч.2, 342, 345 ч.2
КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002726 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2020 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 18.05.2016, Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, за ст. 185 ч. 3 КК України, до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки;
2) 09.02.2017, Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, за ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч. 2, ст. 70 ч. 1 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано покарання Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, від 18.05.2016 та призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.11.2016 по 09.02.2017, з вирахуванням 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Звільнений 18.01.2019 умовно-достроково, не відбутий строк 7 місяців 21 день;
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч.2 ст. 186 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.2 ст. 342 КК України, у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.2 ст. 345 КК України, у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_8 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 3 (три) роки іспитового строку. Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 26 вересня 2019 року, в період часу з 08 годин 00 хвилин по 09 годин 30 хвилин, знаходячись на території «Центрального ринку» по вул. Університетській в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з прилавку кіоску №1190, який розташований на території вказаного ринку, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_11 , а саме: глубинний насос «VEKTORIA PQ40» світло-зеленого кольору, вартістю 577 гривень 26 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на вказану суму.
Крім того, 26 вересня 2019 року, о 10 годин 40 хвилин, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, ігноруючи присутність ОСОБА_7 , відкрито викрав майно ОСОБА_7 - телевізійний тюнер Т2, в копусі чорного кольору та пультом до нього, загальною вартістю 500 гривень. В цей час, на зауваження потерпілого ОСОБА_7 припинити протиправні дій, ОСОБА_8 , умисно наніс один удар рукою по обличчю потерпілого ОСОБА_7 , чим спричинив йому тілесне ушкодження, а саме - травматичний набряк м`яких тканин обличчя, тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відразу після чого з викраденим з місця події втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 , майновий збиток на суму 500 гривень.
Також, 26.09.2019, приблизно об 11 годин 40 хвилин, працівники правоохоронного органу - поліції України, співробітники Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області в складі інспектора СРПП №1 лейтенанта поліції ОСОБА_12 та інспектора СРПП №1 майора поліції ОСОБА_13 під час несення служби по охороні громадського порядку на службовому автомобілі «MITSUBISHI Outlander», д/н НОМЕР_1 , перебуваючи в форменому одязі працівників правоохоронного органу - поліції України, виконуючи свої службові обов`язки з встановлення осіб, які вчинили правопорушення, а також вжиття заходів для їх затримання, знаходячись біля буд. 14 по вул. М. Грушевського в м. Мелітополі Запорізької області, з метою проведення перевірки особи, на яку вказав потерпілий ОСОБА_7 , щодо причетності її до кримінального правопорушення-грабежу, підійшли до ОСОБА_8 , та представившись, запропонували присісти у службовий автомобіль «MITSUBISHI Outlander», д/н НОМЕР_1 з метою доставки до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, для встановлення особи та обставин правопорушення. На що ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ігноруючи законні вимоги працівників поліції, достовірно знаючи про те, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу - поліції України, які виконують свої службові обов`язки, маючи умисел на опір почав поводити себе агресивно, висловлюватися нецензурною лайкою в бік працівників поліції, чинити опір - активну фізичну протидію, що виразилась у відштовхуванні співробітників Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області інспектора СРПП №1 лейтенанта поліції ОСОБА_12 та інспектора СРПП №1 майора поліції ОСОБА_13 , хапання за формений одяг.
Крім того, ОСОБА_8 , в ході вчинення опору намагався дістати ніж, який знаходився у нього в лівому рукаві кофти, на що працівники поліції миттєво відреагували на протиправні дії ОСОБА_8 , застосувавши до останнього прийоми рукопашного бою, згідно ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію». В ході чого, ОСОБА_8 , продовжуючи активно чинити супротив працівникам поліції, умисно наніс інспектору СРПП № 1 майору поліції ОСОБА_13 , один удар кулаком в ділянку лівого ока. Внаслідок вищевказаного активного опору, здійсненого ОСОБА_8 по відношенню до працівників правоохоронного органу ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , під час виконання ними свої службових обов`язків, потерпілому - інспектору СРПП №1 майору поліції ОСОБА_13 було спричинено тілесне ушкодження - синець, забій м`яких тканин обличчя, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, а у потерпілого - інспектора СРПП №1 лейтенанта поліції ОСОБА_14 , в результаті протиправних дій ОСОБА_8 , була порвана формена куртка працівника поліції в ділянці погону.
Крім того, 26.09.2019, приблизно о 11 годин 40 хвилин, працівники правоохоронного органу - поліції України, співробітники Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області в складі інспектора СРПП №1 лейтенанта поліції ОСОБА_12 та інспектора СРПП №1 майора поліції ОСОБА_13 , під час несення служби по охороні громадського порядку на службовому автомобілі «MITSUBISHI Outlander», д/н НОМЕР_1 , перебуваючи в форменому одязі працівників правоохоронного органу - поліції України, виконуючи свої службові обов`язки, з виявлення та розкриття кримінальних правопорушень (злочинів), знаходячись біля буд. 14 по вул. М. Грушевського в м. Мелітополі Запорізької області, з метою проведення перевірки особи на яку вказав потерпілий ОСОБА_7 , щодо причетності її до кримінального правопорушення - грабежу, підійшли до ОСОБА_8 , та представившись, запропонували присісти у службовий автомобіль «MITSUBISHI Outlander», д/н НОМЕР_1 , з метою доставки до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, для встановлення особи та обставин правопорушення. На що ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ігноруючи законні вимоги працівників поліції, достовірно знаючи про те, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу - поліції України, які виконують свої службові обов`язки, почав поводитись себе агресивно, висловлюватись нецензурною лайкою в бік працівників поліції та чинити опір - активну фізичну протидію, в ході якого, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому - інспектору СРПП №1 майору поліції ОСОБА_13 , один удар кулаком в ділянку лівого ока, чим спричинив тілесне ушкодження - синець, забій м`яких тканин обличчя, яке кваліфікується, згідно висновку експерта № 262 від 02.10.2019, як легке тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор не заперечуючи вирок в частині кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якості.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, полягає у застосування судом ст.75 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання. Призначаючи покарання останньому із застосуванням ст. 75 КК України, вважає, що суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_8 вчинив ряд злочинів, які відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких та середньої тяжкості. Зокрема, злочин, передбачений ст.186 КК України, у якому ОСОБА_8 визнано винним, він вчинив із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для потерпілого, що суттєво підвищує суспільну небезпеку вчиненого.

Крім того, ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочинів проти авторитету правоохоронних органів. Вважає, що поза увагою суду залишилася суспільна небезпечність вчиненого злочину, яка полягає в тому, що його вчиненням порушується нормальна робота правоохоронного органу, створюються перешкоди для виконання працівниками зазначених органів своїх службових обов`язків, підривається їх авторитет, заподіюється шкода їх здоров`ю.

При призначенні покарання суд, не в повній мірі врахував особу ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення саме корисливих злочинів. Безпосередньо після відбуття умовно-дострокового звільнення, за один день вчинив чотири кримінальні правопорушення, зазначений факт свідчить про суспільну небезпеку обвинуваченого та про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 вчинив злочини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Судом визнано це, як обставина, яка обтяжує покарання, однак, не враховано при призначені самого покарання. Обґрунтовуючи звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд, вказує на те, що він позитивно характеризується, щиро покаявся, вважає, що наведені обставини, не знижують суспільну небезпеку вчиненого діяння, а є підставою лише до застосування не максимального розміру покарання передбаченого санкцією статті.

Крім того, суд, при призначенні покарання, врахував думку потерпілих щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Однак, відповідно до ст. 477 КПК України, кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.185, 186, 345, 342 КК України, не є приватним обвинуваченням, тому, суттєво зачіпає інтереси суспільства в цілому, а не окремих потерпілих. Просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеня тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання: за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі; ч.2 ст. 342 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст. 345 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України остаточно призначити ОСОБА_8 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 років позбавлення волі. У решті вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, потерпілого та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за обставин вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого наданими в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч.2, 342 ч. 2, 345 ч.2 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.

Судом першої інстанції діїОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував до обвинуваченого ОСОБА_8 положення ст. 75 КК України, є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_8 положення ст. 75 КК України, суд першої інстанції виходив з того, що останній щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв органам досудового слідства в розкритті злочинів, позитивно характеризується за місцем проживання, відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_15 , який просив суворо його не карати.
Колегія суддів вважає, що суд порушив зазначені вимоги закону, оскільки при звільненні обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу винного, що свідчить про незаконність та необґрунтованість вироку.
Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 протягом одної доби, будучи в стані алкогольного сп`яніння,вчинив 4 (чотири) злочини, один з яких є тяжким, раніше неодноразово був судимий за корисні злочини і до останнього вже застосовувалася ст. 75 КК України, однак обвинувачений ніяких висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, а тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 схильний до стійкої злочинної діяльності, що характеризує його, як негативну особу.
За таких обставин висновок суду про те, що ОСОБА_8 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, оскільки для його виправлення достатньо виконання протягом іспитового строку покладених на нього обов`язків, є хибним, а тому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування кримінального закону, що на думку колегії суддів, є підставою для скасування вироку суду в частині призначеного покарання останньому.
При цьому колегія суддів погоджується з доводами прокурора про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 виду і розміру покарання за вчиненні ним злочини, а також остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років позбавлення волі, оскільки це буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2020 рокувідносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити обвинуваченомуОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 342 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст. 345 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити останньому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу його оголошення.

Судді: