Справа № 159/7141/19
Провадження № 1-кп/159/126/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 190 301 100 019 51 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ломачанки Ковельського району Волинської області, гр. України, із освітою середньою, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не притягався до кримінальної відповідальності,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 о 19 год. 21.10.19 р., керуючи технічно справним автомобілем марки «Опель Мовано», р. н. НОМЕР_1 , рухаючись у м. Ковелі Волинської області, по вул. Грушевського від вул. Смірнова в напрямку вул. Шевченка, виїжджаючи з перехрестя з круговим рухом та продовжуючи рух по вул. Шевченка в напрямку вул. Варшавської, проявив безпечність та неуважність, в результаті чого, не врахувавши дорожньої обстановки, допустив наїзд на двох пішоходів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які переходили проїжджу частину дороги по пішохідному переходу зліва направо відносно його руху. В результаті дорожньо транспортної пригоди (далі - ДТП) пішохід неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми з закритим переломом лобної кістки з поширенням на решітчасту (основа та склепіння черепа) без зміщення, забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу лівої потиличної частки, гемосинусу решітчастої пазухи праворуч, забою правого очного яблука, підкірного крововиливу верхньої повіки правого ока, забою м`яких тканин параорбітальної ділянки праворуч (гематоми та саден), що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. У прямому причиновому зв`язку з виникненням вище вказаної ДТП і наслідками, що настали, знаходиться грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_4 як водієм вимог п. п.: 2.3 «б»; 12.3; 18.1 «в» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України). Так відповідно до вимог п. 2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильним розміщенням та кріпленням вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; відповідно до вимог п. 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Такими своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортнимзасобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження, тобто, кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 286 КК україни.
У судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, суду показав, що, дійсно, о 19 год. 21.10.19 р. він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Опель Мовано», р. н. НОМЕР_1 , рухаючись у м. Ковелі Волинської області по вул. Грушевського від вул. Смірнова в напрямку вул. Шевченка, виїжджаючи з перехрестя не помітив потерпілого та допустив наїзд на пішоходів. Хлопчик ішов за матір`ю. Він швидко взяв потерпілого з матір`ю у машину і завіз у лікарню для надання меддопомоги. Згодом він оплатив все необхідне лікування потерпілого і відвідував його, примирився з ними. На даний час він негативно ставиться до вчиненого ним. У вчиненому щиро розкаюється. Просить суворо не карати, не позбавляти прав керування т/засобами, так як він є єдиним годувальником сім`ї і у побуті є необхідним використання ним т/з.

Прокурор заявив про спрощений порядок розгляду справи відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Обвинувачений та його захисник, кожен зокрема, не заперечили.

Також у судовому засіданні встановлено, що є істинною та добровільною визнавальна позиція обвинуваченого у справі, він не оспорює кваліфікації його дій та вважає докази його винуватості, що зібрані у справі, достовірними, допустимими і достатніми. З матеріалами справи обвинувачений, інші учасники судового розгляду, ознайомлені у повному обсязі. Обвинувачений визнає усі докази, що є у справі, у скоєному щиро розкаюється.

Крім того винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується іншими доказами, що зібрані органом досудового розслідування.

Суд повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органом досудового розслідування.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винуватого у їх сукупності.

Так суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

До обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і в суді детально та повно і послідовно розповів про всі обставини вчинення ним вище зазначеного злочину; добровільне відшкодування ним завданого його діянням збитку, що стверджується заявою законного представника потерпілого від 16.01.20 р., який зазначив, що будь - яких претензій до обвинуваченого не має.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

Судом також враховується те, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, не працює та не має доходу, хоча є працездатного віку; має на утриманні неповнолітню дитину, раніше він не притягався до кримінальної відповідальності, стан його здоров`я, та думку законного представника потерпілого, який у своїй заяві від 16.01.20 р. зазначив, що будь - яких претензій до обвинуваченого не має, просить суд обвинуваченого суворо не карати.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства із застосуванням іспитового строку та покарання, наближеного до мінімального, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України. Обговорюючи застосування додаткового покарання, суд враховує, що на цьому покаранні настоює сторона обвинувачення, а обвинувачений, обґрунтовуючи своє прохання не позбавляти його права керування транспортними засобами, не довів того, що такі права йому необхідні для забезпечення утримання сім`ї. Разом з тим обвинуваченому інкриміновано грубе порушення ПДР України.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.
Арешт, що накладений на авто обвинуваченого, слід зняти.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням прав керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ по справі - автомобіль марки «Опель Мовано», р. н. НОМЕР_1 , - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 як користувачеві, знявши з нього арешт, що накладений за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 22.10.19 р..
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1