Справа № 463/9744/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1006/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
апелянта: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2019 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові від 16 серпня 2019 р. про закриття кримінального провадження №0000305 у зв`язку із встановленням відсутності в діях суддів Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення.

Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що в провадженні Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000305 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, за заявою ОСОБА_6 про постановлення суддями Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 завідомо неправосудного рішення у справі №607/934/13-к, яким скасовано постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2014 р. про задоволення скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. В ході досудового розслідування слідчим 16 серпня 2019 р. винесено постанову про закриття кримінального провадження з підстав відсутності в діях суддів апеляційного суду складу злочину. Вказану ухвалу ОСОБА_6 було оскаржено до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, ухвалою якого від 21 листопада 2019 р. у задоволенні скарги відмовлено. Вказана ухвала на даний час оскаржена в апеляційному порядку. З урахуванням того, що у даній справі постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 16 серпня 2019 р. вдруге з тих самих підстав оскаржена ОСОБА_6 до слідчого судді, наведене визнано зловживанням правом

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 стверджує про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді, вважаючи, що при розгляді справи поза увагою залишено факт наявності в матеріалах кримінального провадження достатніх підстав для оголошення підозри суддям Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.1 ст.375 КК України. У зв`язку з цим апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати, а також скасувати постанову слідчого ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_10 від 16 серпня 2019 р. про закриття кримінального провадження №0000305.

Заслухавши доповідача, доводи ОСОБА_6 на підтримання поданої ним апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи та матеріали витребуваного кримінального провадження №0000305, колегія суддів встановила таке.

Слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань. розташованого у м. Львові, ОСОБА_10 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000305 від 19 грудня 2017 р., внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.375 КК України відповідно до заяви ОСОБА_6 про вчинення суддями Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочину, який полягає в умисному постановленні 27 серпня 2015 р. завідомо неправосудної ухвали у справі за скаргою ОСОБА_6 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 11 серпня 2014 р.

При проведенні досудового слідства встановлено відсутність ознак складу злочину в діях вказаних суддів апеляційної інстанції, у зв`язку з чим слідчим 16 серпня 2020 р. винесено постанову про закриття кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, таке процесуальне рішення слідчого відповідає встановленим обставинам та є належним чином обґрунтованим.

Так, слідчим органу досудового розслідування правильно враховано, що заява ОСОБА_6 від 28 вересня 2017 р. про скоєння кримінального правопорушення не містить фактичних даних, які могли б свідчити про наявність в діях суддів Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.375 КК України. Основні доводи ОСОБА_6 зводяться до незгоди з ухваленим цими суддями судовим рішенням, яке у встановленому порядку набрало законної сили (матеріали кримінального провадження №0000305, а.с.18-20).

Впродовж досудового розслідування слідчими вживалися заходи для допиту ОСОБА_6 з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до рапорту начальника відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 від 25 квітня 2018 р. ОСОБА_6 , будучи викликаним на допит повісткою, не з`явився, в телефонному режимі повідомив, що відмовляється надавати показання в якості свідка допоки його не визнають потерпілим. В подальшому згідно рапорту слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 на неодноразові виклики ОСОБА_6 для допиту його як свідка та в подальшому в якості потерпілого останній не з`являвся, мотивуючи це відсутністю вільного часу. Згодом, будучи 26 лютого 2019 р. допитаним в якості потерпілого, ОСОБА_6 заявив, що утримується від надання показань у кримінальному провадженні, оскільки вважає, що слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області не є повноважним на проведення допиту і така слідча дія повинна бути проведена безпосередньо слідчим Державного бюро розслідувань. 07 травня 2019 р. ОСОБА_6 в статусі потерпілого допитав слідчий Першого слідчого відділу Територіального бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_10 , на запитання якого ОСОБА_6 повідомив, що судді Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 постановили ухвалу від 27 серпня 2015 р. з порушенням вимог КПК України в редакції 1960 р., не надавши будь-яких інших пояснень, ніж ті, що викладені в його заяві про вчинення кримінального правопорушення, і не навівши жодних конкретних даних на підтвердження своїх доводів про вчинення вказаними суддями злочину (матеріали кримінального провадження №0000305, а.с.55, 58, 70, 71, 77-81).

За таких обставин, сама по собі незгода ОСОБА_6 з ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 27 серпня 2015 р. за відсутності інших доказів наявності в діях суддів складу злочину, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, не може бути достатньою підставою для продовження досудового розслідування.

З метою з`ясування дійсних обставин справи слідчим проведено увесь комплекс необхідних і достатніх процесуальних дій. Можливості для подальшого провадження досудового слідства вичерпані, оскільки за результатами слідчих дій не здобуто доказів вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочину.

З огляду на викладене оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження ґрунтується на належній оцінці фактичних обставин справи, є належним чином обґрунтованою та постановленою з дотриманням вимог ст.ст.110, 284 КПК України.

В контексті викладеного оскаржуване рішення слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000305 у зв`язку з відсутністю для цього відповідних процесуальних підстав слід вважати законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Також апеляційна інстанція приймає до уваги те, що ОСОБА_6 двічі з тих самих підстав оскаржував постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_10 від 16 серпня 2019 р. про закриття кримінального провадження №0000305. За результатами розгляду первинної скарги ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2019 р. (справа №463/9744/19) у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено. В подальшому ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 березня 2020 р. вказану ухвалу слідчого судді залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення. Разом з апеляційним оскарженням ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 листопада 2019 р. ОСОБА_6 подав слідчому судді чергову скаргу на ту ж постанову слідчого ОСОБА_10 від 16 серпня 2019 р., яку він оскаржує у даній справі. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про те, що подача скарги на ту саму постанову слідчого, яка вже була предметом судового розгляду, є зловживанням скаржником своїми процесуальними правами.

Крім цього, апеляційна інстанція наголошує скаржнику ОСОБА_6 на неприпустимий спосіб викладу ним у скарзі до слідчого судді від 12 листопада 2019 р. (судова справа, а.с.1; матеріали кримінального провадження №0000305, а.с.99) обставин, які він вважає підставою для відводу слідчих суддів Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в разі передачі таким до провадження його скарги. Осудливо характеризуючи вказаних слідчих суддів і в принизливій формі наділяючи їх негативними якостями, ОСОБА_6 вживає вільні, бездоказові формулювання, а також лайливі слова, які є явно образливими, спрямованими на приниження авторитету судової влади і в сукупності з тим, що відвід був заявлений слідчим суддям одразу в скарзі, що подавалася до суду, тобто до проведення авторозподілу і визначення конкретного слідчого судді у справі, вказують на зловживання скаржником своїми процесуальними правами, що може мати процесуальні наслідки. Схожа правова позиція викладена у п.п.22-24, 26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 р. у справі №199/6713/14-ц.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2019 р., якою ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його скарги на постанову слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові від 16 серпня 2019 р. про закриття кримінального провадження №0000305, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4