Справа № 740/2083/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/105/20
Категорія - ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000151 за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз: 08.12.2017 року Ніжинським міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду від 08.12.2017 року й остаточно ОСОБА_9 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня його затримання з 02 квітня 2018 року.

Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_9 час відбування покарання за попереднім вироком.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 1430 грн. процесуальних витрат. Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 06 лютого 2018 року, близько 19.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з двома особами, матеріали справи відносно яких виділено в окреме провадження, проникли до нежитлової будівлі, розташованої у АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрали металеву рельсу марки «Р-18», довжиною 6 м, вартістю 967,14 грн., що належить ТОВ «Біоенергія-Північ».

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій ОСОБА_9 , доведеність його вини, просив змінити вирок місцевого суду, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Ніжинського міськрайонного суду від 08.12.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Апелянт зазначив, що місцевий суд необґрунтовано застосував ст.71 КК України, оскільки остаточне покарання обвинуваченому за оскаржуваним вироком та попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду від 08.12.2017 року необхідно призначити відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження: ОСОБА_9 не є ініціатором кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, повернення викраденого майна; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання має на утриманні малолітню дитину та матір похилого віку; обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення йому остаточного покарання саме у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, так як його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується й колегія суддів.

Доводи апелянта про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність при визначенні ОСОБА_9 остаточного покарання не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Пунктом 25 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлено, що за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 грудня 2017 року ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Вказаний вирок набрав законної сили 14 лютого 2018 року.

З матеріалів справи слідує, що інкримінований ОСОБА_9 злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, останній вчинив 06 лютого 2018 року, тобто після проголошення вироку Ніжинського міськрайонного суду від 08.12.2017 р., але до набрання ним законної сили.

Отже, місцевий суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 остаточного покарання правильно застосував положення ст.71 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4