Справа № 479/222/20
Провадження № 1-кп/474/61/20
УХВАЛА
Іменем України

06.03.20 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 08.01.2020р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

встановив:

28.02.2020р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 08.01.2020р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
06.02.2020р. до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин вказаних в обвинувальному акті.
Також у клопотанні стверджується, що на даний час продовжують існувати ризики визначені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, а саме:
- ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду доведено тим, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк до шести років, підозрюваний, будучи за віком та станом здоров`я працездатним, ніде не працює та не навчається, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);
- незаконно впливати на потерпілого - оскільки останній прямо вказує на ОСОБА_4 як особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);
- ризик можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_4 немає законних джерел прибутку (доходу), 09.12.2019р. йому повідомлено про підозру у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення.
З огляду на вищевикладене, застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор вважає недоцільним, оскільки він не зможе запобігти зазначеним ризикам та не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання вказуючи на необґрунтованість останнього та відсутність ризиків вказаних у останньому, а тому просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт заборонивши обвинуваченому покидати своє місце проживання з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.
Водночас, обвинувачений та захисник не заперечили щодо клопотання в частині обґрунтованості пред`явленого обвинувачення.
Заслухав доводи прокурора про необхідність задоволення клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, думку обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступних висновків.
Так, враховуючи приписи ст.ст. 176-179, 183, 184, 194, 197 КПК України, з матеріалів клопотання слідує, що 19.02.2020р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та в цей же день вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого.
Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин вказаних у обвинувальному акті, підтверджується вагомістю доводів зазначених у клопотанні та доказів наданих прокурором на підтвердження клопотання, а саме:
- витягом з ЄДРД за № 0000009;
- заявою потерпілого ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 08.01.2020р.;
- протоколом затримання ОСОБА_4 від 08.01.2020р.;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 08.01.2020р.;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.01.2020р.;
- протоколом одночасного допиту потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 29.01.2020р.;
- протоколом додаткового допиту ОСОБА_4 від 19.02.2020р.;
- повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 19.02.2020р.
Обвинуваченому ОСОБА_4 10.01.2020р. ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 год 01 хв. 08.03.2020р.
Однак в порушення приписів ст.ст. 184 та 199 КПК України до клопотання не долучено жодних доказів на підтвердження обставин продовження існування ризиків визначених в ухвалі слідчого судді від 10.01.2020р.
В ухвалі слідчого судді від 10.01.2020р. встановлено, що ОСОБА_4 09.12.2019р. повідомлено про підозру у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР 23 листопада 2019 року за № 0000373, та через короткий проміжок часу після вчинення одного корисливого злочину, знову вчинив новий корисливий злочин.
Частиною 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Однак до матеріалів клопотання не надано жодних доказів, які підтверджували факт завершення досудового розслідування, в порядку визначеному ст. 283 КПК України, чи продовження строків досудового розслідування, в порядку визначеному ст.ст. 294-2951 КПК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000373.
За таких обставин суд не може беззаперечно стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_4 підозрюється чи обвинувачується у вчинені іншого кримінального правопорушення, а тому вважає, що прокурором не доведено існування на момент розгляду клопотання ризику встановленого слідчим суддею, а саме що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки згідно ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Також прокурором не доведено продовження існування ризиків, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі може впливати на потерпілого, а також переховуватися від суду, оскільки до клопотання не надано жодних доказів на підтвердження наявності даних ризиків на момент розгляду клопотання.
Частинами 3 та 5 ст. 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що прокурором не доведено продовження існування ризиків встановлених в ухвалі слідчого судді від 10.01.2020р., які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому продовження тримання обвинуваченого під вартою не є виправданим, оскільки прокурором не доведено недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, на які посилалася в судовому засіданні сторона обвинувачення, інші підстави для подальшого виправданого тримання під вартою тривалий час, прокурором не зазначені та не доведені.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту з необхідністю покладення на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Крім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, суд враховує, що обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений та не має дітей на утриманні, має постійне місце проживання, сімейний стан, тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та міру покарання, яка передбачена кримінальним законом за його вчинення, вік та стан здоров`я обвинуваченого.
Таким чином, за викладених та детально проаналізованих обставин в їх сукупності, суд не погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо доцільності продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і, вважає, можливим задовольнити клопотання сторони захисту та змінити обраний відносно обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт.
Даний запобіжний захід, на думку суду, є найбільш прийнятним, враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст.ст. 181, 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 199, 332, 371, 372 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора Кривоозерського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 08.01.2020р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - відмовити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_4 покидати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:
- прибувати до Врадіївського районного суду Миколаївської області за першою його вимогою;
- не відлучатися з місця постійного проживання: АДРЕСА_1 - без дозволу суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, відповідно до якого працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який перебував під вартою, негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Виконання ухвали стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити Кривоозерському відділенню поліції Врадіївського ВП ГУНП у Миколаївській області.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на Кривоозерський відділ Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області.
Строк дії ухвали до 05 травня 2020 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту оголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1