Провадження №11-кп/801/33/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
та їх захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 3 липня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, громадянин України, одружений, із середньо-спеціальною освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-08.01.2004 року Вінницьким районним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;
на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30.05.2018 до 25.07.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;
на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
до набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби та покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він проживає без дозволу суду, у нічний період доби, з 22.00 години до 06.00 години наступної доби; повідомляти суд про зміну місяця свого проживання,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Велика Вулига Тиврівського району Вінницької області, громадянин України, із середньою освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;
на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30.05.2018 до 25.07.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;
початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання;
до набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби та покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту за адресою: АДРЕСА_3 , в якому він проживає без дозволу суду, у нічний період доби, з 22.00 години до 06.00 години наступної доби; повідомляти суд про зміну місяця свого проживання;
стягнуто в рівних частинах зі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 4777,20 грн;
ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2018 (№127/13341/18) про накладення арешту скасовано;
вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними у тому, що 30 травня 2018 року близько 11:00 год., перебуваючи по вул. Черняховського у м. Вінниці, у них виник спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення крадіжки майна з будинку за адресою: АДРЕСА_4 .
Так, ОСОБА_7 , попередньо домовившись та узгодивши свої дії з ОСОБА_8 , з метою реалізації їх спільного злочинного умислу, діючи таємно, зайшов на територію домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_12 , підійшов до будинку та шляхом віджиму метало пластикового вікна проник всередину будинку, перебуваючи в якому виявив ювелірні вироби, що знаходились в шафах кімнат вказаного будинку, а саме: браслет, оздоблений недорогоцінним камінням цирконієм, виготовлений із золота 585 проби, вагою 10,62 г.; кулон, оздоблений недорогоцінним камінням цирконієм, виготовлений із золота 585 проби, вагою 3,33 г.; ланцюжок шийний довжиною 65 см., виготовлений із золота 585 проби, вагою 2,40 г.; сережки, оздоблені недорогоцінним камінням цирконієм, виготовлені із золота 585 проби, вагою 1,44 г; каблучка, оздоблена недорогоцінним камінням цирконієм, виготовлена із золота 585 проби, вагою 6,39 г.; каблучка, оздоблена перлиною та недорогоцінним камінням цирконієм, виготовлена із золота 585 проби, вагою 1,74 г.; ланцюжок шийний довжиною 55 см, виготовлений із золота 585 проби, вагою 20,28 г.; сережка, оздоблена недорогоцінним камінням цирконієм, виготовлена із золота 585 проби, вагою 1,47 г.; підвіс «хрестик», виготовлений із срібла 925 проби, вагою 7,58 г. Вказані ювелірні вироби, які належать ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , загальна вартість яких відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №3594-3602/18-21 від 02.07.2018 становить 54 684,05 грн., ОСОБА_7 помістив до власних кишень. ОСОБА_8 в цей час з метою реалізації їх спільного злочинного умислу перебував на вулиці біля вказаного будинку та спостерігав, щоб до будинку не повернулись господарі та щоб їхні спільні з ОСОБА_7 дії не були помічені сторонніми особами.
В подальшому ОСОБА_7 через вікно залишив вказаний будинок та територію домоволодіння, вийшов на вулицю біля вищезазначеного будинку, де його очікував ОСОБА_8 , та передав останньому частину викрадених ювелірних виробів, з якими вони з місця скоєння злочину зникли та в подальшому розпорядились на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_14 та ОСОБА_8 спричинили потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 54 684,05 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного обвинуваченим покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким визнати винними ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про визнання пом`якшуючою покарання ОСОБА_7 обставиною збіг тяжких сімейних обставин.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 належним чином не враховано, що він свою вину визнав лише частково, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 185 КК України, та ч.1 ст. 309 КК України, крім того, має не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 08.01.2004. Крім того, ОСОБА_7 уже звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.09.2002, однак порушив вимоги ст.ст. 75, 76 КК України; 08.01.2004 Вінницьким районним судом Вінницької області засуджений за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Після цього ОСОБА_7 ще двічі засуджувався до реальної міри покарання, зокрема, 14.05.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту строком 6 місяців та 27.09.2012 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. Незважаючи на це, ОСОБА_7 продовжив свою злочинну діяльність та знову вчинив тяжкий умисний корисливий злочин. Також, визнавши збіг тяжких сімейних обставин як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд належним чином не обґрунтував свою позицію, обмежившись лише посиланням на покази обвинуваченого. При призначенні покарання ОСОБА_8 суд не взяв до уваги того, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 145, ч.2 ст. 140 КК України (1960 року), ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186, ст. 391 КК України, незважаючи на це висновків для себе не зробив та знову вчинив тяжкий умисний корисливий злочин.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_8 , вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину, просить його змінити, а саме призначити останньому покарання без позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що його підзахисний вину визнав частково, щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілих, в ході судового слідства надавав правдиві покази, викрадені речі добровільно видав, в силу ст. 89 КК України являється раніше не судимий, має на утриманні онкохвору дружину, малолітнього сина та батька інваліда, неофіційно працює та має стабільний доход.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримуючи свою апеляційну скаргу та заперечуючи проти задоволення апеляційних вимог прокурора, пояснили, що вина ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, за яке його засуджено, не доведена, прокурора ОСОБА_6 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , на переконання яких вирок щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим та вважали, що доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 щодо суворості призначеного його підзахисному покарання є слушними, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, підстав для їх задоволення колегія суддів не вбачає.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах вимог апеляційної скарги.
Отже, наведені під час апеляційного розгляду кримінального провадження доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_10 стосовно непричетності ОСОБА_8 до кримінального правопорушення, у вчиненні якого його визнано винним, апеляційним судом не перевіряються.
Дії обвинувачених за ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно.
При призначенні покарання ОСОБА_8 , який не визнав свою вину у скоєному, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, суд вірно врахував, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, його особу, а саме: за місцем проживання скарг на нього не надходило, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз 20.10.2008, однак в силу ст. 89 КК України вважається несудимий, має на утриманні малолітнього сина.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 та звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суд вірно врахував його особу, який раніше судимий, має незняту та непогашену судимість за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 08.01.2004, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, обставину, яка його пом`якшує вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки ОСОБА_7 та його дружина страждають на ряд особливо тяжких захворювань, потребують тривалого лікування, що у свою чергу потребує значних матеріальних затрат.

Таким чином вважати призначені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання надто м`якими чи суворими підстав немає з огляду на роз`яснення, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 3 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_16 Рупак