Справа № 204/4487/19
Провадження № 1-кп/204/588/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2019 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпродзержинську, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-10 квітня 2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.185, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік;
-11 травня 2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;
-24 травня 2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ст.75 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;
-03 серпня 2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.01.2018 року, скасовано вирок суду першої інстанції. Постановлено новий вирок, за яким призначено покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185, ст. 71 КК України у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі;
-14 лютого 2018 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно ч.4 ст. 70 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного менш суворого покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, більш суворим покаранням у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі, призначених за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.01.2018 року, та вже остаточно призначити до відбуття покарання у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі. Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2017 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.75 КК України виконувати самостійно;
- 23 травня 2018 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2018 року визначивши до відбуття 2 роки 3 місяці позбавлення волі. Зарахувати в строк відбування призначеного покарання перебування ОСОБА_4 під вартою з 31 травня 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2017 року виконувати самостійно. Звільнений 07 серпня 2018 року з ДУВП№4 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 09 червня 2019 року, приблизно о 16.00 годині, перебуваючи у торгівельному залі магазину «Варус-8» ТОВ «Омега», розташованого за адресою: м. Дніпре, вул. Титова, 36, побачив на вітринному стелажі фруктіс масло-еліксир для волосся 150 мл, та суміш рослинно-молочна 72,5% тульчинка вагою 0,400 кг, які визначав як об`єкт свого злочинного посягання. Знаходячись в тому ж місці, в той же час, ревізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, впевнившись, що його дії залишаються таємними для оточуючих, взяв з вітринного стелажу фруктіс масло-еліксир для волосся 150 мл, вартістю 168,34 грн. та суміш рослинно-молочна 72,5% тульчинка вагою 0,400 кг, вартістю 33,81 грн., а всього на загальну суму 202,15 гривні, і заховав їх знизу під штани одягнених на ньому в той час.
Після чого, ОСОБА_4 прослідував до касової зони магазину «Варус-8», тримаючи при собі майно, яке мав намір викрасти. Та діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою доведення злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна до кінця, діючи повторно, пройшовши за межі касової зони, покинув територію магазину, намагаючись спричинити майнову шкоду магазину «Варус-8» ТОВ «Омега» згідно судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/821 від 24.06.2019 року, на суму 202,15 гривень, таким чином виконав всі дії, які вважав за необхідними для доведення злочину до кінця. Проте, ОСОБА_4 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником служби охорони магазину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати. Пояснивши, що дійсно, в час та у місці, зазначеному у обвинувальному акті, тобто 09 червня 2019 року, приблизно о 16.00 годині, він перебуваючи у торгівельному залі магазину «Варус-8», за адресою: м. Дніпре, вул. Титова, 36, скоїв крадіжку фруктіс масло-еліксир для волосся 150 мл, суміши рослинно-молочної 72,5% тульчинка вагою 0,400 кг, які заховав під штанини брюк. Після чого, з викраденим майном, пройшов через касову зону магазину, де був затриманий охоронцями магазину. У вчиненому розкаюється.
Від представника потерпілого TOВ «Омега» надійшла заява, в якій він просить суд слухати провадження за його відсутності, зазначивши, що претензий матеріального характеру до обвинуваченого він не має, просить призначити покарання на розсуд суду. Не заперечував щодо проведення розгляду справи відповідно до ст.349 КПК України.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (а.п.61-67), протокол огляду від 09.06.2018 року, з фототаблицею (а.п.9-13), судово-товарознавчу експертизу № 19/12.1/821 від 24.06.2019 року (а.п.41-44), довідку про фактичні витрати на проведення експертизи (а.п.40), постанови про визнання речовими доказами (а.п.15,27), та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у закінченому замаху на таємне викраденню чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України з виконанням вимог ч.1 та ч.3 ст.68 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на злочин середньої тяжкості, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше судимий, має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість.
Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого. Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
У суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання. З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення нових злочинів.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість вчинених кримінальних правопорушень по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Згідно ч. 1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як видно з положень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Оскільки новий злочин за зазначеним кримінальним провадженням обвинуваченим було вчинено після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, суд на підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_4 частково приєднує невідбутий строк покарання, призначений за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2017 року.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по данному кримінальному провадженню не обирався, клопотань про його обрання не надходило.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення судової експертизи, згідно наданої довідки.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання: два роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2017 року та остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді двох років двох місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1