Справа № 452/604/20
Провадження № 1-кп/452/164/2020
ВИРОК
іменем України

13 березня 2020 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження №0000001 від 01.01.2020р. про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ; українця, громадянина України; із середньою спеціальною освітою, працюючого водієм автотранспортних засобів у Самбірській колійній машинній станції з ремонту земляного полотна Філії Центр з будівництва та ремонту інженерних споруд АТ «Укрзалізниця»; одруженого; раніше не судимого, -

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 31 грудня 2019 року о 19.00год. у с. Вільшаник по вул. Мостовій неподалік будинку №10 Самбірського району Львівської області, керуючи автомобілем «Opel Vectra» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , у котрому перевозив пасажирів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , рухаючись по автодорозі Мостиська-Самбір-Борислав-Дрогобич від с. Черхава Самбірського району Львівської області в керунку до м. Самбір Львівської області, порушив вимоги п. 1.2 розділу 1 (в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів), п. п. «б» п. 2.3 розділу 2 (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. п. «д» п. 2.3 розділу 2 (не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху), п. 12.1 розділу 12 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), п. 12.4 розділу 12 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.) та п. 19.3 розділу 19 (у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення) чинних Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що він, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухався з перевищенням дозволеної на вказаній ділянці дороги швидкістю, а саме рухався в межах населеного пункту з швидкістю близько 80 км/год., не врахував стан дорожнього покриття, будучи засліпленим світлом фар зустрічного транспортного засобу, не вжив заходів для зменшення швидкості руху та зупинки керованого транспортного засобу, а навпаки продовжив рух та змінив напрямок свого руху праворуч до засніженого узбіччя, внаслідок чого не впорався з керуванням вказаного автомобіля, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив наїзд керованого ним транспортного засобу по напрямку руху автомобіля на нерухому перешкоду, - перило автомобільного моста через річку Вільшаник.

У результаті пасажир автомобіля ОСОБА_8 отримав внутрішньочерепну травму, яка супроводжувалась множинними переломами кісток лицевого черепа та кісток основи черепа, крововиливами в оболонки, тканину і шлуночки мозку і ускладнились набряком-набуханням речовини мозку, що призвело до смерті останнього 01.01.2020 о 01.30год. в КНП СМР та СРР «Самбірська ЦРЛ», а ОСОБА_7 отримав згідно висновку судово-медичної експертизи черепно-мозкову травму, травму у вигляді забою головного мозку важкого ступеня із крововиливом між оболонки мозку, що супроводжувалась мозковою комою, із наявністю ран на обличчі та травму тулуба із переломами ребер справа із забоєм-розривом правої легені, що супроводжувалась накопиченням повітря в плевральній порожнині, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, перелом правої променевої кістки, який відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Судом проаналізовано показання обвинуваченого із захистом, позицію потерпілих та прокурора, представлені докази досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 та заподіяло тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_7 ; кваліфікація дій за вказаною нормою Кримінального Закону є вірною і обвинувачений повинен за це понести кримінальну відповідальність.

На підтвердження встановлених судом обставин винність особи вбачається із допитаного безпосередньо у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся та показав про обставини вчиненого злочину, що 31.12.19р. о 19.00год. його товариш ОСОБА_9 попросив підвезти автомашиною до села Вільшаник, він був разом із іншим товаришем ОСОБА_10 ; на дорозі була ожеледиця і коли зустрічний автотранспорт його як водія засліпив, то він перелаштувався праворуч та зачепив узбіччя, а через слизьку дорогу його автомобіль понесло і відбувся удар до бетонної опори. Того дня ОСОБА_5 спиртного не вживав, а після ДТП намагався ще надати допомогу своїм товаришам через отримані ними травми; він особисто внаслідок ДТП тілесних ушкоджень не отримав; на сьогодні ним потерпілій стороні спричинена шкода є відшкодованою та він щиро жалів з того випадку.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї провини його винність в інкримінованому кримінальному правопорушенні доведена сукупністю зібраних доказів у ході досудового розслідування, дослідження яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд за погодженням із учасниками кримінального провадження визнав недоцільним. Водночас судом з`ясовано чи правильно розуміють сторони кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи раніше наведене та наявні дані матеріалів кримінального провадження, суд переконаний у доведенні вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

За ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

У відповідності до вимоги ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Тому, призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступень тяжкості вчиненого; також судом узято до уваги особу винного, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою винуватість, відшкодував заподіяну шкоду, його молодий вік, характеристику, сімейне становище, обставини вчинення кримінального правопорушення. Із урахуванням цього слід призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому, чи для переходу до іншого більш м`якого, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України за вчинене, - не встановлено як і підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_5 згідно довідки Інформаційного Центру раніше не судимий; за повідомленнями медичних установ на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває; має на утриманні неповнолітню дитину та дружину, яка здійснює догляд за дитиною; згідно письмових характеристик позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданого збитку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом ураховано окрім загальних засад такого, і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Розглядаючи кримінальне провадження в межах установленого звинувачення обвинуваченому ОСОБА_5 , із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності із поясненнями обвинуваченого, позицій потерпілих про обрання не суворого покарання, із застосуванням ст. 75 КК України та прокурора про обрання покарання у рамках закону; із урахуванням поведінки особи до і після вчинення злочину, вимоги закону, - із урахуванням всіх обставин справи суд прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на відповідний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік із застосуванням звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, - що є тотожним позиції сторін кримінального провадження, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Цивільного позову у встановленому законом порядку не заявлено, - як встановлено судом обвинувачений із потерпілими добровільно вирішили це питання за виключенням того, що слід додатково урегулювати ці правовідносини із страховою компанією, де був застрахований автомобіль обвинуваченого; питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України; витрати на залучення експерта підлягають стягненню із обвинуваченого у дохід держави.

Керуючись ст. ст. 370, 373 - 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2(два) роки.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Накладений арешт згідно ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02.01.2020р. на автомобіль марки «Opel Vectra» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 - скасувати.

Речовий доказ автомобіль марки «Opel Vectra» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути із ОСОБА_5 у дохід держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні №0000001 в сумі 3140,2 гривні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів із дня його проголошення. У відповідності до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього кодексу.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору; роз`яснити, що інші учасники також вправі отримати копію судового рішення.

Суддя