ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/7821/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/844/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 14 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_7 , щодо продовження строків тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 12 січня 2020 року.

Судове рішення мотивоване тим, що існують ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, вчинення іншого правопорушення, та можливість незаконного впливу на свідків.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити обраний запобіжний захід.

Вказує, що не погоджується з ухвалою районного суду, вважає її незаконною.

Наголошує, що тривалий час утримується під вартою.

При цьому прокурор постійно заявляє клопотання про продовження строку тримання під вартою без належних підстав

Обвинувачений ОСОБА_7 не був доставлений до Харківського апеляційного суду. Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_7 не ставить питання про особисту участь у судовому засіданні, а тому колегія суддів вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Прокурор обґрунтовує підозру ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, а саме за ч.2 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, зібраними під час досудового розслідування доказами.

При цьому колегія суддів ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_7 .

Колегія суддів враховує, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 за ч.2 ст. 187 КК України, відноситься до злочинів проти власності, був поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. Такий злочин носить підвищену суспільну небезпеку, оскільки особа яка його вчиняє не тільки має корисливий мотив, а й наносить потерпілому моральну чи фізичну шкоду.

Більш того ОСОБА_7 інкримінується вчинення вказаного злочину за попередньою змовою групою осіб. При цьому як вбачається з обвинувального акту під час вчинення злочину застосовувався ніж, який був приставлений до шиї потерпілого.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Суд першої інстанції вірно врахував дані про особу ОСОБА_7 , який постійного місця реєстрації не має, не працює, законних джерел заробітку не має, неодружений, раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 13 червня 2013 року за ч.2 ст. 186 КК України.

Вказане, на думку колегії суддів свідчить про стійку антисоціальну поведінку ОСОБА_7 .

Таким чином, колегія суддів вбачає існування ризиків переховування обвинуваченого від суду та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, прокурор під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції повідомила про те, що у даному кримінальному провадженні 24 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_7 Ленінським районним судом міста Харкова було ухвалено обвинувальний вирок та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна. Також вказаним вироком зараховано обвинуваченому в строк покарання строк перебування під вартою та залишено ОСОБА_7 під вартою до набрання вироком законної сили.

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого на теперішній час відсутній, оскільки у справі ухвалено вирок, були допитані всі свідки та потерпілий. Проте на час судового розгляду клопотання прокурора в суді першої інстанції, вказаний ризик існував поза розумним сумнівом.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 14 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_7 , щодо продовження строків тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -