Справа №583/1895/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/63/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 583/1895/17 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 з наступними змінами на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 червня 2019 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кардашівка, Охтирського району, Сумської області, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз 01.07.2015 Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 28.10.2016 звільнений по закінченню строку відбування покарання,

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та виправданий у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 червня 2019 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 28.06.2015 приблизно о 14:00 год. разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою, на автомобілі ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 приїхав в АДРЕСА_2 , побачив огороджене парканом домоволодіння, яке належить ОСОБА_6 . ОСОБА_8 , за попередньою змовою та разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою, будучи впевненим у тому, що його дії не помічені сторонніми особами, діючи з корисливих мотивів та прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переліз через паркан у двір домоволодіння ОСОБА_6 .

Перебуваючи на території зазначеного домоволодіння, ОСОБА_8 шляхом пошкодження замків на вхідних дверях проник до сараю, звідки таємно, повторно, вчинив крадіжку 3 металевих ліжок, металобрухту вагою 5 кг, а саме - 6 алюмінієвих листів, металевий електричний «автоклав», 4 срібні ложки, 4 металеві ніжки з металевого ліжка, алюмінієвий бідон ємністю 38 л., вартість яких згідно висновку експерта №1706 від 02.09.2015 становить: 3 металевих ліжок - 150 грн., металобрухту вагою 5 кг - 15 грн., 4 срібних ложок - 240 грн. 4 металевих ніжок із металевого ліжка - 100 грн., алюмінієвого бідону ємністю 38 л. - 300 грн. Викрадене майно ОСОБА_8 спільно із невстановленою в ході досудового розслідування особою завантажили на автомобіль ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 .

Після цього, ОСОБА_8 через вікно, заставлене листом шиферу, проник до приміщення гаражу, звідки таємно, повторно, викрав 2 секатори (ножиці), набір головок, 4 молотки, електричний станок «Utool», водяну помпу БЦН, набір ключів в кількості 10 шт. «Мастер Тоол», автомобільний компресор УРАГАН, кришку трамблера до автомобіля ВАЗ, 3 салінблоки до автомобіля ВАЗ, вартість яких згідно висновку №1706 від 02.09.2015 становить: 2 секаторів (ножиць) - 602 грн. 02 коп., 4 молотків - 200 грн., електричного станка, «Utool» - 700 грн. 80 коп., водяної помпи БЦН-700 грн., набору ключів в кількості 10 штук «МастерТоол» - 130 грн. 50 коп., автомобільного компресора Ураган - 361 грн. 20 коп.

Викрадене майно ОСОБА_8 спільно із невстановленою в ході досудового розслідування особою завантажили на автомобіль ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 за допомогою металевої монтировки розбив скло у вікні по праву сторону вхідних дверей та проник до будинку, звідки таємно, повторно, викрав чавунну піч, газову плиту «НОРД», телевізор «Акай», набір кухонних ножів в кількості 4 шт., набір каструль в кількості 5 шт., сковороду «Tefal», 2 чавунних сковороди, 2 світильники, металевий сейф, пневматичну рушницю, настінні квадратні часи, часи у вигляді штурвалу, овальне дзеркало, килим «Мадонна» 2x3, килим 5x4 м., ковдру 2x3 м., вартість яких згідно висновку експерта №1706 від 02.09.2015 становить: чавунної печі - 217 грн. 57 коп., газової плити «НОРД» - 1205 грн., телевізора «Акай» - 325 грн., набору кухонних ножів кількості 4 шт. - 131 грн. 60 коп., набору каструль в кількості 5 шт. - 271 грн 50 коп., сковороди «Tefal» - 283 грн. 80 коп., 2 чавунних сковорід - 118 грн. 80 коп., 2 світильників - 300 грн., металевого сейфу - 575 грн., пневматичної рушниці - 1480 грн. 50 коп., настінного годинника - 172 грн. 90 коп., годинника у вигляді штурвалу - 237 грн. 53 коп., овального дзеркала - 450 грн., килиму «Мадонна» розміром 2x3 м - 1639 грн. 44 коп., килиму 5x4 м - 1500 грн., ковдри 2x3 м - 341 грн. 25 коп. Викрадене майно ОСОБА_8 разом із невстановленою в ході слідства особою завантажили в автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 та 29.06.2015 приблизно о 07.00 год. перевезли до АДРЕСА_3 . Частину викраденого майна в цей же день здали в якості металобрухту в м. Охтирка, а частину заховали у лісовій місцевості с. Кардашівка, Охтирського району, де ОСОБА_8 був виявлений працівниками поліції. В результаті крадіжки майна, потерпілому ОСОБА_11 була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 12749 грн. 41 коп.

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 з наступними змінами, в яких :

- потерпілий ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції;

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

За змістом доводів поданої апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_6 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при ухваленні оскаржуваного вироку. Стверджує, що матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів в підтвердження винуватості ОСОБА_8 у викраденні належного йому майна, частину яких, на думку потерпілого, суд безпідставно визнав недопустимими, а іншим не надав належної оцінки у їх сукупності. В підтвердження цього звертає увагу, що в ході огляду місця події за місцем мешкання обвинуваченого, він впізнав викрадені в нього речі, а мати обвинуваченого обіцяла повернути викрадене майно. Також зазначає, що свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні впізнала обвинуваченого, як особу, в якої придбала викрадений у нього сейф та згорнутий металевий кусок заліза, який бачив свідок ОСОБА_13 в багажнику автомобіля ВАЗ 2101 біля домогосподарства ОСОБА_6 одразу після вчинення злочину. Факт користування саме ОСОБА_8 вказаним транспортним засобом, як зазначає ОСОБА_6 , підтверджується показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 . Не погоджується, серед іншого, з висновками суду щодо підстав визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 30.06.2015, оскільки такий, на переконання потерпілого, проводився з дозволу власниці - матері обвинуваченого ОСОБА_17 , відповідна заява якої є в матеріалах кримінального провадження. Окрім цього, зазначає, що частина майна знаходилася у подвір`ї, яке є загальнодоступним місцем, що підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , а тому такі дії органу досудового розслідування, на думку потерпілого, дозволу слідчого судді не потребували. Крім того, вважає, що суд необгрунтовано послався на покази свідка ОСОБА_17 , визнаючи недопустимим доказом вказаний протокол огляду місця події, оскільки, на його думку, вона є заінтересованою особою, і покази надавала, вигороджуючи сина. Не погоджується і з підставами визнання недопустимими доказами протокол огляду місця події від 30.06.2015, в ході якого, як стверджує потерпілий, обвинувачений сам добровільно в приміщенні Охтирського відділку поліції видав своє взуття, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також протокол огляду місця події автомобіля ВАЗ 2101 білого кольору , д.н.з. НОМЕР_1 , який був вилучений працівниками поліції як знаряддя злочину і згідно постанови слідчого визнаний речовим доказом. Вказує також, що суд в порушення положень ст.353 КПК не з`ясував стосунки обвинуваченого з потерпілим.

В обгрунтування апеляційної скарги в редакції поданих змін прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. На думку прокурора, суд першої інстанції, безпідставно визнавши ряд доказів сторони обвинувачення недопустимими, дійшов помилкового висновку про відсутність достатніх доказів в підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Так, не погоджується з висновком суду щодо підстав визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 30.06.2015, в ході якого обвинувачений в присутності понятих добровільно надав своє взуття, оскільки, на переконання прокурора, факт неправомірного затримання ОСОБА_8 судом встановлено виключно з повідомлення сторони захисту, зробленого обвинуваченим безпосередньо перед завершенням судового розгляду даного кримінального провадження, без його підтвердження будь-якими доказами чи письмовими матеріалами. До того ж зазначає, що обвинувачений з цього приводу до правоохоронних органів не звертався ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду, про факт свого неправомірного затримання протягом майже всього тривалого часу судового розгляду суд не повідомляв. Надаючи оцінку вказаному повідомленню сторони захисту, на думку прокурора, суд необгрунтовано відкинув покази свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , які кожен окремо підтвердили факт добровільної видачі обвинуваченим свого взуття у відділку поліції та не повідомляли про існування обставин, які б вказували про обмеження свободи обвинуваченого при проведенні даної слідчої дії, вказаний протокол був підписаний обвинуваченим без зауважень.

Зазначає також, що висновок суду про проведення даної слідчої дії з порушенням вимог ч.3 ст.223 КПК України, тобто з 05-00 по 05-30 год. 30.06.2015, та наявні у вказаному протоколі виправлення щодо фактичного часу його складання з цифри «03» на цифру «5» не грунтуються на матеріалах провадження, зроблені без повного з`ясування обставин, зокрема, без виклику слідчого ОСОБА_20 , який складав даний протокол та без врахування показів свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , які показали, що дана слідча дія проводилася зранку. Разом з тим, звертає увагу, що ч.4 ст.223 КПК України встановлює невідкладні випадки, за яких проведення слідчих дій в нічній час допускається, що на думку прокурора, мало місце в даному провадженні, оскільки відсутність процесуального оформлення по факту надання обвинуваченим свого взуття могла призвести до втрати доказів, зважаючи, на наявність вже виготовленого гіпсового зліпку сліду взяття, отриманого в ході огляду домоволодіння потерпілого.

Фіксування ж слідчим вказаної слідчої дії з використанням бланку протоколу огляду місця події, якою на думку прокурора, фактично є огляд речей, не є підставою для визнання його недопустимим доказом. З огляду на викладене, вважає даний протокол та висновок трасологічної експертизи від 20.07.2015, відповідно до якого слід низу підошви взуття на наданому на дослідження гіпсовому зліпку, виготовленому в ході огляду домоволодіння потерпілого залишеним взуттям такого ж типу та розміру, що і тапки обвинуваченого ОСОБА_8 , належними та допустимими доказами. Крім цього зазначає, що свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що впізнала обвинуваченого як особу, в яка привозила їй металевий сейф та інші металеві речі для продажу, які в подальшому нею добровільно були видані працівникам поліції. Враховуючи в сукупності покази свідка ОСОБА_12 , дані зафіксовані в протоколі огляду місця події від 30.06.2019, в ході якого даним свідком було видано металевий сейф та згорнутий металевий лист, які в подальшому впізнав потерпілий як викрадене в нього майно, беручи до уваги в якості непрямих доказів обвинувачення покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 та інші досліджені судом докази, вважає доведеним факт викрадення обвинуваченим 29.06.2015 у співучасті з іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою майна з господарства потерпілого ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка підтримала змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 з наведених в ній мотивів, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , які просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до положень ст.370 КПК України як обвинувальний, так і виправдувальний вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише тими доказами, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказане свідчить, що суд при розгляді матеріалів провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.374 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

За змістом цієї норми закону у мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у кримінальному провадженні, а також мотивовані висновки суду про недоведеність вчинення кримінального правопорушення або недоведеність вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, чи недоведеність наявності в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення або відсутність події кримінального правопорушення чи відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Виправдовуючи ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України суд не дотримався вказаних вимог закону.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_8 дійшов висновку, що доказів, на які посилається сторона обвинувачення, частина яких була визнана судом недопустимими, недостатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і вичерпані можливості їх отримання.

На думку колегії суддів такий висновок суду є передчасним, і не грунтується на законі.

Так, з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду допитувалися, зокрема, потерпілий ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , які надали суду змістовні та детальні покази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та виявлення частини викраденого у потерпілого майна, а також свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , які підтвердили факт керування обвинуваченим ОСОБА_8 легковим автомобілем білого кольору, які визнані судом достовірними, тобто не були поставлені під сумнів.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснював, що про крадіжку речей з його домогосподарств йому повідомив сусід, який бачив автомобіль ВАЗ 2101, і який завантажували біля його будинку. Свій телевізор він побачив у матері обвинуваченого в с. Бугрувате - ОСОБА_17 . В прибудові її будинку побачив свою газову плиту, але вона вже була розбита. Пояснював також, що у нього було викрадено багато речей, з викраденого майна йому ніхто нічого не повертав. Він забрав лише телевізор й газову плиту, може й забрав якийсь килим, але той вже не придатний для подальшого користування. Все, що зазначено в розписці про збереження дійсно ним було отримане. Співмешканка обвинуваченого просила відмовитись від заяви, обіцяла, що все поверне.

Свідок ОСОБА_21 зять потерпілого ОСОБА_6 , який був залучений в якості понятого під час огляду будинку ОСОБА_17 також підтвердив, що перебуваючи у будинку матері обвинуваченого по АДРЕСА_4 бачив там на веранді належну потерпілому газову плиту, яка була вже пошкоджена, в кімнаті на дивані під мотлохом був виявлений викрадений телевізор, а за диваном, знаходився викрадений килим. Також за однією із господарських будівель був виявлений викрадений бідон. Від поліцейських дізналися, що ті виявили місцезнаходження металевого сейфу, у якому зберігалась рушниця, який крадії здали на металобрухт. Власниця будинку не заперечувала проти проведення огляду, проте кричала, що всі речі належать їй і щоб вони нічого не чіпали.

Свідок ОСОБА_13 , пояснював, що того дня близько 7-8 год. ранку, біля будинку потерпілого він помітив легковий автомобіль ВАЗ 2101 білого кольору, який стояв багажником до воріт подвір`я. Так як знав, що у зазначеному будинку на той час ніхто не мешкав, то вирішив підійти та подивитись, що там коїться. Він не дійшов метрів 100 до будинку, як один із чоловіків, що був поруч із авто, помітив його та почав щось кричати. Тоді із двору вийшов інший і вони разом сіли в автомобіль і поїхали повз нього в бік с. Хухра. За кермом був чоловік циганської національності, іншого він не розгледів. У автомобілі був відкритий багажник із якого виглядали залізні предмети.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_16 , він 29.06.2015 близько 09-00 год. у дворі будинку, в якому проживає поруч з матір`ю обвинуваченого помітив автомобіль ВАЗ білого кольору, в багажнику якого знаходилась газова плита. Біля авто знаходився ОСОБА_8 та раніше незнайомий йому хлопець за зовнішніми ознаками циганської національності.

Надаючи оцінку наведеним доказам, суд зазначив, що вони доводять факт проникнення сторонніх осіб до господарства потерпілого ОСОБА_6 та викрадення з нього майна, однак беззаперечно не доводять причетність саме обвинуваченого до цієї крадіжки.

При цьому мотивів, за яких він дійшов такого висновку судом першої інстанції не наведено.

Крім цього, як вірно зазначають в поданих апеляційних скаргах потерпілий ОСОБА_6 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , не переконливою є також, і вказівка суду у вироку про те, що покази свідка ОСОБА_12 та відомості, що містяться в протоколі огляду місця події від 30.06.2015 із фото таблицею до нього, який всупереч тверджень сторони захисту був визнаний судом належним та допустимим, не доводить, що викрадені з господарства потерпілого речі привіз до даного свідка та збув саме обвинувачений ОСОБА_8 .

Так, як вбачається з наданих вказаним свідком показів, в 2015 році, в літній час, точної дати вона не пам`ятає до неї за адресою по АДРЕСА_2 приїздила людина схожа на обвинуваченого та ще якийсь чоловік, які привезли металевий сейф як металобрухт, за який вона їм сплатила 260 грн. В подальшому даний сейф у ході огляду нею був добровільно виданий працівникам поліції.

Наведені свідком ОСОБА_12 покази, узгоджуються з зафіксованими в протоколі огляду місця події від 30.06.2015 із фото таблицею до нього відомостями, з яких вбачається, що під час огляду місцевості біля домоволодіння ОСОБА_12 за АДРЕСА_2 , було виявлено металевий сейф та металеві листи загальною вагою 5 кг, викрадені з домогосподарства потерпілого ОСОБА_6 (а.к.п.90-90, т.1).

Поза належної уваги суду залишено покази свідка ОСОБА_14 , який підтвердив, що в користуванні обвинуваченого ОСОБА_8 перебуває старий легковий автомобіль білого кольору, за кермом якого він бачив обвинуваченого ОСОБА_8 та його брата, а також свідка ОСОБА_15 , який у червні 2015 р. неодноразово бачив обвинуваченого разом із раніше знайомим на прізвище ОСОБА_22 у різних місцях, як по вул. Пушкіна у м. Охтирці, так і в населених пунктах району. Вони разом пересувались на авто ВАЗ першої моделі білого кольору, без бампера та номерного знаку.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції в оскаржуваному вироку не надано належної оцінки показам потерпілого та вказаним свідкам у їх сукупності, які узгоджуються та логічно доповнюють один одного, що не узгоджується зі змістом норм, які містяться в ст.ст.84, 85 КПК України.

Ретельне дослідження та оцінка показів потерпілого, свідків є істотним, оскільки їх зміст впливає на висновки суду щодо доведеності або недоведеності вини ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України.

Згідно вимог ст.91 КПК України підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

З огляду на викладене, висновок суду про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України є передчасним, оскільки зроблений без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим, виходячи з вимог ст.370 КПК України.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку щодо ОСОБА_8 .

Згідно із ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає вимогам норм, передбачених ч.1 ст.412, п.6 ч.1 ст.407, п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

Встановлення при апеляційному розгляді істотних процесуальних порушень свідчить про неналежне дотримання судом загальних засад кримінального провадження, що передбачені п.п. 2,15,16, ч.1 ст.7 КПК України - законність, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З метою забезпечення належного дотримання під час судового розгляду саме цих загальних засад кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

Оскільки, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, інші доводи, викладені в апеляційних скаргах прокурора ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_6 підлягають перевірці при новому розгляді.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх належності, допустимості та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від встановлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 з наступними змінами підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 с наступними змінами - задовольнити.

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 червня 2019 року, яким ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4