Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2484/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185 України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №285/2484/19 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2019 року відносно

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:
зазначеним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 2-х років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 обчислено з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в сумі 1430 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 19 січня 2019 року о 14 годині ОСОБА_9 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , вирішив повторно вчинити крадіжку мобільного телефону, який належить ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення ОСОБА_9 о 14 годині того ж дня, шляхом вільного доступу перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 за вищевказаною адресою увійшов до приміщення кухні, де побачив на підвіконні мобільний телефон марки «Sigma Comfort 50 Senol» чорно-червоного кольору, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться непоміченими, а саме, те що ОСОБА_10 вийшла у ванну кімнату умисно, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Sigma Comfort 50 Senol» вартістю 738, 39 грн., який сховав до своєї кишені, після чого разом із вище вказаним викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 738, 39 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, як занадто суворий. При цьому, звертає увагу, що ним було повернуто потерпілому все викрадене майно, він добровільно співпрацював з досудовим слідством та судом, вину визнав повністю. Разом з цим, суд першої інстанції при призначенні покарання залишив по-за увагою те, що він має на утриманні мати інваліда ІІІ-ї групи, яка є опікуном його 3-х неповнолітніх дітей. Крім того, він має на утримані п`ятеро неповнолітній дітей, серед яких є також інвалід І-ї групи з дитинства, і він є їх єдиним утриманцем.
В доповненнях до апеляційної скарги, адвокатом ОСОБА_8 за погодженням з обвинуваченим ОСОБА_9 поставлено питання про скасування вироку суду першої інстанції та повернення справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. В обґрунтування таких апеляційних вимог сторона захисту послалася на істотне порушення прав обвинуваченого на захист.
В судовому засіданні апеляційного суду, захисник та обвинувачений пояснили, що в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції, останньому не було належно роз`яснено процесуальні права обвинуваченого, в тому числі право користуватися послугами захисника. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений заперечив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Право обвинуваченого на захист є конституційною гарантією, яка закріплена положеннями ст.ст.59, 63 Конституції України, та є однією з основних засад судочинства, передбачених ст.129 Основного Закону.

Забезпечення права людини на захист закріплено у ст.11 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року та у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950.

Згідно до ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим

Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вищезазначені вимоги КПК України судом першої інстанції не виконані.

Так, відповідно до ч.2 ст.20 КПК України, суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

При цьому, відповідно до журналу судового засідання від 12.11.2019 та технічного звукозапису судового засідання від зазначеної дати (а.п.44-45), судом першої інстанції, належно не з`ясовано в обвинуваченого ОСОБА_9 розуміння його прав.

В матеріалах кримінального провадження відсутня копія відповідної пам`ятки з належними відмітками (підписом) обвинуваченого про її отримання, що не дає змоги апеляційному суду перевірити повноту та правильність ознайомлення обвинуваченого з усіма його правами, які передбачені ст.42 КПК України. Із звукозапису судового засідання також не слідує, що обвинуваченому роз`яснено його процесуальні права. Крім того, в порушення ст.20 КПК України, конкретно не з`ясовано (з належним роз`ясненням) позиції обвинуваченого щодо забезпечення йому права на захист, що згідно зі ст.129 Конституції є основною засадою судочинства, а відповідно до ст.7 Кримінального процесуального кодексу віднесено до загальних засад кримінального провадження. Твердження обвинуваченого та його захисника в судовому засіданні апеляційного суду про порушення під час судового розгляду справи в суді першої інстанції права на захист матеріалами кримінального провадження не спростовуються.

При цьому, стаття 59 Конституції проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст.63 Конституції закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.

За вище наведених обставин, на переконання апеляційного суду, вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_11 є незаконним та підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З врахуванням того, що судом першої інстанції при розгляді провадження були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме порушено право на захист обвинуваченого, беручи до уваги, що такі порушення неможливо усунути в апеляційному порядку, вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.7, ч.6 ст.9, 407, ч.1 ст.412, ст.415 КПК України підлягає скасуванню з направленням провадження на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження №285/2484/19 в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :