ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/84/20 Справа № 711/567/20 Категорія: ст. 181, 193 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6 ,

підозрюван ого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2020 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Черкаси, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,-

обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 23.03.2020 включно з носінням електронного засобу контролю ,

в с т а н о в и л а :

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим заступником начальника відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 , що внесене у кримінальному провадженні №0000017 від 15.01.2020, в якому просив застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що 14.01.2020, близько 18 години 27 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «LAND ROVER DISCOVERY SPORT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порушення вимог пунктів 12.4, 12.1., 2.3.б), 18.1, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, рухаючись по вулиці Надпільна від вулиці Можайського в напрямку вулиці Університетська в м. Черкаси з перевищенням максимально допустимої швидкості руху в населених пунктах, тобто більше 50 км/год., не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати свій рух та безпечно керувати автомобілем. Так, ОСОБА_7 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно, не відреагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебуває пішохід, не зменшив швидкість, аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу для якого була створена небезпека, в результаті чого на перехресті вулиць Надпільна та Крилова, поблизу будинку № 122, що по вулиці Надпільна в м. Черкаси, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , який переходив проїзну частину вулиці Надпільна по виділеному дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» ПДР України нерегульованому пішохідному переходу зліва на право по відношенню до руху автомобіля.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, від яких помер на місці події.

Ініціатор клопотання також вказує, що порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «LAND ROVER DISCOVERY SPORT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , а саме вимог пунктів 12.4, 12.1., 2.3.б), 18.1, 12.3 ДДР України, знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_13 ..

24.01.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрано останньому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 23.03.2020 включно з визначенням кола обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду; не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, місце постійного проживання цілодобово, з носінням електронного засобу контролю; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання/роботи; не спілкуватися зі свідками ( ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ) та потерпілими ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) у даному кримінальному провадженні у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет), крім випадків необхідності їхньої участі при проведенні слідчих дій.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт посилається на те, що мотиви відмови слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого не відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Також місцевим судом не в достатній мірі враховано: що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину; поведінку підозрюваного після вчинення злочину, який надавав органу досудового розслідування відомості, які не відповідають дійсності; вагомість наявних доказів; наслідки вчинення злочину від якого загинула людина. Зазначені обставини, у тому числі тягар можливої відповідальності, у своїй сукупності дають підстави стверджувати про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Також підозрюваний ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки серед жителів м. Черкаси, у зв`язку з цим за їх допомогою та особисто може незаконно впливати на свідків, потерпілих та експертів, шляхом умовлянь, погроз, підкупу чи в інший спосіб, а також може знищувати, переховувати або спотворювати документи та речі, які мають істотне значення у провадженні, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 2-4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, одним із свідків та очевидців пригоди був ОСОБА_14 , якому належить автомобіль та який в момент дорожньо-транспортної події перебував у салоні автомобіля. Підозрюваний і свідок є друзями, про що вказано безпосередньо в протоколі допиту свідка, а тому не виключено, що в ході їх спілкування у них буде можливість домовлятися про перекручування певних фактів та щодо впливу на інших свідків і потерпілих. При цьому, обмеження спілкування з цим свідком, які покладені на підозрюваного ухвалою суду від 24.01.2020 не є дієвим заходом для усунення вказаного ризику через відсутність відповідного механізму контролю.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, думку потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представника ОСОБА_11 , які підтримали подану прокурором апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Постанова судді про застосування запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 177, 178, 181 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, врахувавши, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і прокурором не доведено, що тримання під вартою є саме тим запобіжним заходом, який на даному етапі може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та/чи суду, незаконно впливати на свідків, з метою схилення останніх до відмови давати показання чи давати неправдиві показання у кримінальному провадженні.

Згідно ч.4 ч. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді районного суду про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слідчим суддею обґрунтовано враховано:

- наявність на стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до 3 років або без такого;

- мету застосування запобіжного заходу, яка є забезпечувальною функцією, а не карною, до підозрюваного має бути застосований такий запобіжний, який би в повній мірі забезпечував запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України , та не порушував засад гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканість, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто, постановлення обвинувального вироку (п.п. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод)

- винятковість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу;

- з часу внесення відомостей до ЄРДР та до розгляду клопотання слідчого слідчим суддею, ОСОБА_7 весь час з`являвся на виклики слідчого для участі у проведенні слідчих та процесуальних діях, незважаючи на те, що повістки йому не направлялись, а виклики здійснювались по телефону, що підтверджено слідчим в ході судового розгляду;

- в клопотанні слідчий та в судовому засіданні прокурор не навели обставини та не надали докази, які б підтверджували наявність ризиків: можливість підозрюваним знищувати, переховувати або спотворювати документи та речі, які мають значення у провадженні, ухилення підозрюваного від слідства, а також те, яким саме іншим чином підозрюваний, як на їх думку, зможе перешкоджати кримінальному провадженню, враховуючи положення статті 177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , обґрунтовано враховано: дані про його особу, вік, наявність тісних соціальних зв`язків, про що не заперечував також і слідчий з прокурором; відсутність судимості та даних про притягнення до кримінальної відповідальності; наявність постійного місця проживання та роботи; матеріальний стан підозрюваного; позитивну характеристику з місця роботи; мету застосування запобіжного заходу, положення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, та можливість застосування альтернативних запобіжних заходів (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України»).

За таких обставин, оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню в контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та ступінь обґрунтованості підозри, слідчим суддею місцевого суду обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який є співмірний з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не порушував покладених на нього обов`язків, а саме: за першим викликом з`явився до апеляційного суду; в судовому засіданні слідчий підтвердив, що підозрюваний жодного разу не ігнорував його телефонні виклики для проведення слідчих дій, відлучався з місця проживання лише за дозволом слідчого; носить електронний засіб контролю; не змінював свого місця проживання; уповноважені особи, які виконують ухвалу слідчого судді 24.01.2020, не фіксували відсутність ОСОБА_7 за місцем свого проживання без дозволу слідчого. Крім того, прокурором не надано апеляційному суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що підозрюваний ОСОБА_7 спілкувався зі свідками ( ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ) та потерпілими ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) у даному кримінальному провадженні у будь-якій формі.

Підозрюваний ОСОБА_7 після скоєння ДТП не залишив місця ДТП, пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, внаслідок застосування запобіжного заходу та засобу електронного контролю - обмежений у пересуванні та спілкуванні.

Колегія суддів вважає, що застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту відповідає засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, та забезпечить справедливу рівновагу між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.

Твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до 3 років, що на його думку вказує на наявність ризику, визначеному п.1 ч.1 ст. 177 КПК України , є непереконливими, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з підстав наведених у ній.

Посилання апелянта на наслідки вчиненого кримінального правопорушення, той факт, що підозрюваний після ДТП перемістив деталі автомобіля не можуть слугувати самостійними підставами для обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 в ході спілкування зі свідком ОСОБА_14 можуть домовлятись про перекручування певних фактів та про вплив на інших свідків і потерпілих в даній справі є необгрунтованими, оскільки не підтверджені жодними доказами. При цьому в ході апеляційного розгляду прокурором не доведено, що покладений на підозрюваного слідчим суддею обов`язок щодо обмеження в спілкуванні зі свідком ОСОБА_14 є недієвим засобом контролю за поведінкою ОСОБА_7 .

Крім того, є неспроможними доводи апелянта про відсутність механізмів контролю за виконанням підозрюваним обов`язку утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні, оскільки сучасні технології дозволяють отримувати інформацію про телефонні дзвінки, надходження повідомлень на електронну пошту при наявності відповідних дозволів, а також здійснювати візуальний контроль за особою чи її помешканням.

Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги прокурора, колегія суддів враховує те, що підозрюваний ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду вказував, що усвідомлює наслідки вчиненого ним кримінального правопорушення, щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілих, та пояснив, що готовий нести будь-яке покарання, визначене судом.

Істотні порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого відносно ОСОБА_7 - відсутні.

За таких обставин на думку колегії суддів слідчий суддя, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді, правомірно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 та правильно застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, рішення суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене, слідчим суддею при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 181, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2020 року, якою відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 23.03.2020, з носінням електронного засобу контролю, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :