КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.11.2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.11.2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог Кримінального процесуального Кодексу України.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Зокрема, у обвинувальному акті відсутнє формулювання пред`явленого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачення (замість цього викладений зміст пред`явленої підозри). Не встановлені час, місце вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , насамперед, коли, де та за яких обставин у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел на незаконне відчуження УСБ «Тиса», не зазначена інша фізична особа в інтересах неправомірної вигоди якої пред`явлено обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ; на які дії і хто домовлявся з цією особою; не зазначено на проведення яких дій був направлений їх спільний умисел, чи розподіляли вони ролі між собою, про які наслідки дій спільних чи окремих домовлялися, тощо; коли, де, за яких обставин, в який спосіб ОСОБА_8 склала завідомо неправдивий офіційний документ; коли, де, за яких обставин ОСОБА_8 передавала його ОСОБА_9 ; місце та час укладання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, місце та час складання прийому передачі активів.
Крім того, пред`являючи ОСОБА_11 обвинувачення, слідчий зазначає відомості на підтвердження порядку отримання ОСОБА_11 своїх повноважень як першого заступника голови ВФСТ «Колос» АПК України, в той же час, у обвинуваченні, яке пред`явлено ОСОБА_9 за ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 364-1 КК України, не зазначається хто і коли його призначав та на яку посаду, який період він на ній перебував та яким документами це підтверджується.
Крім того, в обвинувальному акті не в повній мірі зазначені дані про особу обвинувачених, зокрема відомості про освіту, сімейний стан, відомості щодо наявності або відсутності на утриманні осіб, пільги, адреси проживання, тощо, - які є важливими при вирішенні питання про призначення покарання, у випадку доведеності їх вини.
Таким чином, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_9 є нечітким та незрозумілим, не викладена об`єктивна і суб`єктивна сторона злочину.
Крім того, до обвинувального акту не долучено розписок про отримання обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_13 обвинувального акту, реєстру матеріалів та цивільного позову.
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Зокрема прокурор вказує, що обвинувальний акт повністю відповідає положенням ст. 291 КПК України, містить чітке формулювання обвинувачення. Зокрема прокурор вказує, що оскаржувана ухвала не містить жодного недоліку, визначеного ст. 291 КПК України, а суд вийшов за межі повноважень, передбачених главою 27 КПК України, вдавшись до оцінки суті обвинувачення, обсягу та змісту обставин, які підлягають доказуванню. Звертає увагу, що сторона обвинувачення вжила всіх заходів щодо належного вручення процесуальних документів.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні може повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вимоги до обвинувального акту визначаються положеннями ст.291 КПК України.
Відповідно до п.3 ч.4 ст.291 КПК України при зверненні з обвинувальним актом до суду до обвинувального акту додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування

Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику.
Проте, як вбачається з матеріалів судового провадження, дані вимоги прокурором виконанні не були та розписки про вручення підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захиснику ОСОБА_14 розписок про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову та копії реєстру матеріалів досудового розслідування до обвинувального акту не додано.
Посилання прокурора, що сторона обвинувачення вжила всіх заходів щодо належного вручення процесуальних документів є необґрунтованими, оскільки матеріали провадження не містять об`єктивних даних, які підтверджують факт вручення (отримання) стороні захисту вказаних вище документів.
Доказів того, що обвинувачені та їх захисники ухилились від отримання копії обвинувального акту і копії реєстру матеріалів досудового розслідування прокурором також не надано.
Таким чином, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору є законним та обґрунтованим, а апеляція прокурора такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 418 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15.11.2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3