ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/314/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.260, ч.1 ст.263, ч.1 ст.110 КК України
У Х В А Л А

26 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

перекладача - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 про зміну обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання та клопотання захисника ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та скасування арешту майна , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 29 червня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку сел. Косисте Хатанкського району Красноярського краю РФ, руську, громадянку РФ, розлучену, з вищої освітою, тимчасово не працевлаштовану, раніше не судиму, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 , видана 28.01.2015 року,

визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 260, ч.1 ст. 110, ч.1 ст. 263 КК України, та призначено їй покарання:
- за ч.4 ст. 260 КК України 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй особистого майна.
- за ч.1 ст. 110 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй особистого майна.
- за ч.1 ст. 263 КК України 6 років позбавлення волі.
В силу ч.1. ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим, остаточне призначено ОСОБА_7 покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй особистого майна.

24 грудня 2019 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 про зміну обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків: прибувати до прокурора, суду за першою їх вимогою; не відлучатися із м. Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання в м. Харкові.

Обґрунтовуючи своє клопотання, прокурор зазначає, що з метою реалізації Мирного плану Президента України, з урахуванням доведеності обґрунтованого обвинувачення та фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкості та характеристики обвинуваченої, сторона обвинувачення приходить до висновку, що стосовно обвинуваченої має бути змінений запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Захисником ОСОБА_8 подано клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за відсутністю складу злочину ; скасування арешту майна обвинуваченої ОСОБА_7 - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобілю марки «Ford Focus», р.н. НОМЕР_2 ; скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу захисник зазначив, що в теперішній час відсутні ризики , передбачені ст. 177 КПК України , які були підставою для продовження ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою; ОСОБА_7 не має наміру переховуватись від суду; позбавлена можливості спотворити докази, вчиняти вплив на свідків , експертів та інших учасників провадження оскільки його розгляд завершено; тривалий час знаходження під вартою обумовлений порушенням розумних строків розгляду провадження ; ОСОБА_7 не має наміру вчиняти інші кримінальні правопорушення. Підставою щодо закриття провадження захисник вказав про те , що Мирний план Президента України передбачає звільнення осіб від кримінальної відповідальності при обміні. Підставою щодо скасування арешту майна захисник та обвинувачена вважали закриття кримінального провадження та безпідставний арешт майна , оскільки санкція закону про кримінальну відповідальність на час скоєння злочину не передбачала конфіскації майна.

Вислухавши доводи прокурора, який підтримав подане ним клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу, пояснення захисника ОСОБА_9 , який підтримав клопотання прокурора; пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав своє клопотання та не заперечував проти клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 ; пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , яка просила змінити їй запобіжний захід , але не погоджувалась з підставами його зміни , зазначеними в клопотанні прокурора, а також підтримала клопотання захисника про закриття провадження та скасування арешту на майно; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_8 в частині зміни запобіжного заходу обвинуваченій підлягають задоволенню, а клопотання захисника про закриття кримінального провадження та скасування арешту майна ОСОБА_7 задоволенню не підлягає , з наступних підстав.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до ч.1 ст. 405 КПК України , апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.
У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Тобто, під час судового провадження до обвинуваченої особи застосовується порядок застосування запобіжних заходів аналогічний тому, що застосовується під час досудового розслідування.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачену ОСОБА_7 фактично затримано 06 квітня 2015 року.
Відповідно до домовленостей між Україною та Російською Федерацією планується одночасне звільнення осіб, які підозрюються (обвинувачуються) у вчиненні злочинів або засуджені, і кримінальні провадження стосовно яких перебувають у провадженні органів досудового розслідування та судах України, на військовополонених українських військовослужбовців та заручників, які утримуються на тимчасово окупованих територіях Донецької і Луганської областей.

Як зазначає прокурор в своєму клопотанні, з метою реалізації Мирного плану Президента України, на виконання завдань, покладених на Об`єднаний центр з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, встановлено, що тримання під вартою ОСОБА_7 може негативно вплинути на процес звільнення заручників з числа військовослужбовців ЗС України та інших осіб, яких було захоплено в полон у зоні проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил на території Луганської та Донецької областей. З цим доводами також погоджується і колегія суддів.

При цьому, колегія суддів вважає, що ризики, які існували при обранні та продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 є громадянкою Російської Федерації, неодноразово перетинала кордон України, тривалий час перебувала на тимчасово окупованій території в Донецькій області.
Крім того, оскаржуваним вироком Київського районного суду м. Харкова від 29 червня 2017 року ОСОБА_7 визнаною винною у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України та злочинів проти громадської безпеки, які відповідно до класифікації за ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів. На думку колегія суддів, обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відбування призначеного їй покарання.
Разом з цим, колегія суддів бере до уваги, що обвинувачена ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою, а саме з 06 квітня 2015 року; за цим кримінальним провадження свідки сторони обвинувачення вже допитані судом; потерпілих фізичних осіб від вчинених злочинів органом досудового слідства та судом першої інстанції не встановлено; оскаржуваним вироком обвинуваченій призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна, що є власністю обвинуваченої, та на час апеляційного розгляду, з урахуванням Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, вона відбула більше трьох четвертей строку призначеного покарання.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Колегія суддів вважає, що звільнення заручників з числа військовослужбовців ЗС України та інших осіб, яких було захоплено в полон у зоні проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил на території Луганської та Донецької областей і є тим винятковим випадком , який, з врахуванням особи ОСОБА_7 та обставин провадження в якому відсутні потерпілі фізичні особи, надає апеляційному суду право на підставі ч.3 ст. 377 КПК України змінити ОСОБА_7 запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити її з-під варти.

На переконання колегії суддів, ризики, що продовжують існувати у цьому кримінальному провадженні та передбаченні п.п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України, є неспіврозмірними із необхідністю пріоритетного звільнення заручників з числа військовослужбовців ЗС України та інших осіб, яких було захоплено в полон у зоні проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил на території Луганської та Донецької областей, у зв`язку з чим, у даному конкретному випадку, належить задовольнити клопотання прокурора і захисника ОСОБА_8 та змінити обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання та покласти на обвинувачену обов`язки, передбаченні п.п.1,2,3 ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження. Таким чином скасування обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 та закриття кримінального провадження можливо лише за результатами апеляційного розгляду , який з об`єктивних причин до теперішнього часу не завершено.

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі Мирного плану Президента України, як наполягає захисник ОСОБА_8 , може бути здійснено лише в межах правового поля України , у відповідності з кримінальним процесуальним законом та інших спеціальних законів які регулюють звільнення особи від відповідальності та покарання , тобто за відповідною визначеною законом процедурою. Враховуючи це колегія суддів вважає клопотання захисника про закриття провадження за відсутністю складу злочину без завершення процедури апеляційного розгляду, передбаченої КПК України необґрунтованим.

Щодо клопотання про зняття арешту майна ОСОБА_7 , колегія судді враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинуваченій призначено остаточне покарання, відповідно до ч.1 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією усього належного їй особистого майна.

За таких обставин, на даній стадії апеляційного розгляду до вирішення апеляційних скарг по суті, не підлягають вирішенню будь-які питання щодо скасування арешту, накладеного ухвалами слідчого судді Київського районного суду м.Харкова на майно обвинуваченої ОСОБА_7 з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Керуючись ст.ст.405, 331, 337, 179, 194, 170, 174 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу задовольнити.

Клопотання захисника ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження та скасування арешту майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання та покласти на неї обов`язки:
- прибувати до прокурора, суду за першою їх вимогою;

- не відлучатися із м. Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання в м. Харкові.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: