Справа № 539/1091/20
Провадження № 1-кс/539/313/2020
У Х В А Л А

іменем України

15 квітня 2020 року м. Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю : представника цивільного позивача ОСОБА_3 , представника цивільного відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 про арешт майна цивільного відповідача, внесене у кримінальному провадженні №0001305,

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшло клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 про арешт майна цивільного відповідача.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ Лубенського ВП ГУНП у Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 0001305, внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.1 ст.384 КК України, при цьому в даному кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в загальному розмірі 2269256,15 грн., а відтак набув статусу і цивільного позивача.

З огляду на дане та з метою забезпечення цивільного позову, ОСОБА_5 просив накласти арешт на належні ОСОБА_6 технологічне обладнання по відновленню зношених шин, найменування та номери якого містяться в переліку Додатка №1 до договору купівлі-продажу у розстрочку від 11.02.2016 року, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні представника цивільного позивача ОСОБА_3 клопотання підтримав та прохав його задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_5 є заявником та потерпілим у даному кримінальному провадженні. Також ОСОБА_5 заявлено у даному кримінальному провадженні цивільний позов до ОСОБА_6 . А тому у нього також виникли і права цивільного позивача, в тому числі і право заявляти клопотання про арешт майна цивільного відповідача. Вчиненням даного кримінального право порушення ОСОБА_5 завдано майнової та моральної шкоди. У даному кримінальному провадженні дійсно про підозру нікому не повідомлено, однак ОСОБА_6 несе у даному кримінальному провадженні цивільно правову відповідальність перед ОСОБА_5 , оскільки він є стороною укладеного договору від 11.02.2016 року.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував мотивуючи тим, що у даному кримінальному провадженні про підозру нікому не повідомлено, а тому не може бути накладено арешт на майно ОСОБА_6 .

Цивільний позивача ОСОБА_5 , цивільний відповідач ОСОБА_6 , слідчий, прокурор в судове засідання не з`явилися.

Вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 70 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення перетворення, відчуження.

Метою арешту майна відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, серед іншого, є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 6 статті 170 КПК України також передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - цивільний позивач. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Лубенським ВП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001305 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст.384 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочате за заявою ОСОБА_5 за обставин, які виникли під час виконання укладеного 11 лютого 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договору купівлі-продажу у розстрочку від 11 лютого 2016 року.

Потерпілим у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_5 , який набув статусу цивільного позивача, оскільки подав позовну заяву до органу досудового розслідування.

Разом з тим, у вказаному кримінальному провадженні слідчим та прокурором, до теперішнього часу, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого злочину, а тому відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 має таке відношення до даного кримінального провадження, яке б надавало підстави для накладення арешту на його майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відсутність процесуального статусу підозрюваного у будь - якої особи позбавляє слідчого суддю можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення цивільного позову.

Хоча у вказаному кримінальному провадженні одним з учасників правовідносин є потерпілим та цивільним позивачем, разом з тим, правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_6 не має, оскільки жодній особі у вказаному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.

Крім цього, суд враховує, що цивільним позивачем не обгрунтовано, яким саме чином та на якій правовій підставі у даному кримінальному провадженні №0001305 ОСОБА_6 , не будучи підозрюваним, може нести цивільно правову відповідальність за завдану потерпілому шкоду.

Тобто, арешт майна допускається, якщо буде доведено обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, та те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь вручання у права власника майна, щодо якого ставиться питання про арешт належного йому майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення і що в такий спосіб може бути виконане завдання, для виконання якого особа звертається з клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна, окрім правової підстави слідчий суддя враховує: наявність обгрунтованної підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у даному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено); розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 та накладення арешту на належне ОСОБА_6 майно.

Керуючись ст. ст. 170 - 175, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 про арешт майна, внесеного у кримінальному провадженні №0001305 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя

Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1