Справа № 307/400/20
Провадження № 1-кп/307/527/20
У Х В А Л А
про призначення судового розгляду
14 лютого 2020 року м.Тячів
В С Т А Н О В И В:
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не має.
Також прокурор подав клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто є підстави вважати, що ОСОБА_6 вчинила тяжкий злочин, який відповідно до даних норм закону карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.. Окрім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим вбачається необхідність у застосуванні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник в судовому засіданні не заперечили щодо призначення провадження до судового розгляду. Просять в клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити. Крім цього, заявили клопотання змінити обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що у процесі розслідування даного провадження проведено всі необхідні слідчі дії, вилучено підозрілі речі та предмети, допитано свідків та виконано ряд експертиз, через що відпали існувати ризики, про наявність яких наголошував орган досудового розслідування при первинному зверненні до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та які слідчий суддя враховував при обранні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обвинувачена ОСОБА_6 повністю визнає факт конфлікту між нею та співмешканцем ОСОБА_7 і не заперечує, що наносила йому удари дерев`яною ручкою від віника, а також руками і ногами по різним частинам тіла, у вчиненому щиросердечно розкаюється і жалкує за вчинене. Спричинити тяжкі тілесні ушкодження, які б загрожували життю потерпілого ОСОБА_7 вона не бажала, про що свідчить і висновок судово-медичної експертизи за №239 від 16 грудня 2019 року, якого фактично не було у розпорядженні слідчого та слідчого судді при обранні та продовженні обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою і яким встановлено відсутність посягання і ураження обвинуваченого під час конфлікту життєво-важливих органів потерпілого та ще й виявлено в потерпілого ознаки двобічного туберкульозу та полікістозу печінки, які як фонові захворювання потерпілого ОСОБА_7 також сприяли настанню його смерті. На даній стадії розслідування справи вже є певні сумніви у правильності кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 , а також перестали існувати ризики, наявністю яких обґрунтовувалося обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 . Просять клопотання про зміну запобіжного заходу задовольнити.
Потерпілий в судовому засіданні просив призначити справу до судового розгляду та не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про зміну їй запобіжного заходу.
Заслухавши з цього приводу думку інших учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.
Кримінальне провадження підсудне Тячівському районному суду.
Сторони кримінального провадження клопотань щодо прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України, не заявили.
Суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.
Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, так як обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст. 27 КПК України, відсутні.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2020 року відносно обвинуваченої ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 18 лютого 2020 року.
Під час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою прокурор наполягав на продовженні дії запобіжного заходу відносно останньої у вигляді тримання під вартою, вказуючи, зокрема, на те, що обвинувачена, знаходячись на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканості (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
Крім цього відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
Суд вважає, що конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.
Також суд враховує і вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоев проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що вона, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який КК України передбачено покарання у вигляді від 7 до 10 років позбавлення волі.
Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_6 умисного тяжкого злочину, що спричинило загибель людини, свідчать про її підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою останній.
Крім того, розгляд провадження ще триває, у судовому засіданні ще не допитані потерпілий та свідки, а тому існує ризик того, що знаходячись на волі, обвинувачена зможе впливати на потерпілого та свідків.
Оскільки на даний час судовий розгляд в даному кримінальному провадженні тільки розпочинається, в судовому засіданні ще не допитані потерпілий, свідки, не досліджені письмові докази, інші ризики, які враховувалися при обранні ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування запобіжного заходу на даний час не відпали і продовжують існувати, суд вважає що підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні, а тому щодо обвинуваченої ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а в задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченого у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.
Враховуючи наведене, суд вважає, що слід доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо особи обвинуваченої ОСОБА_6 .
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 314-316, 369 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів на 11 год. 10 хв. 24 лютого 2020 року.
Справу розглянути з участю прокурора.
В судове засідання викликати обвинувачену, потерпілого.
Відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України, на підставі п.6 ч.3 ст. 314 КПК України, доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо особи обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 України, та подати її до 14 лютого 2020 року.
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, запобіжний захід в виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 60 днів, тобто до 24 години 14 квітня 2020 року.
В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, відмовити.
Копію ухвали надіслати начальнику Тячівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області для організації виконання досудової доповіді.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 18 лютого 2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1